Справа № 466/1945/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі: секретаря с/з ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність начальника слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_7 та зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

23.04.2018 адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність слідчого та зобов`язання до вчинення дій. Свою скаргу, адвокат ОСОБА_5 обгрунтовує наступним.

В провадженні Військової прокуратури Західного регіону України знаходиться кримінальне провадження №0000103 від 12 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 364 КК України.

10 листопада 2017 року, слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Львова у справі №466/8534/17 винесено ухвалу про проведення обшуку в межах вказаного кримінального провадження за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та вилучення: наркотичних засобів, психотропних речовин, мобільних телефонів, флеш-накопичувачів, комп`ютерної техніки та обладнання, контрабандних товарів, записних книг, блокнотів, зошитів, чорнових записів, які використовуються для вчинення наведеного злочину та в яких задокументована протиправна діяльність фігурантів кримінального провадження, банківських карток, документів, що засвідчують наявність рахунків в банках, а також інших речей, предметів та документів, що підтверджують протиправність дій фігурантів кримінального провадження та мають відношення до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, в тому числі грошових коштів та інших матеріальних цінностей, здобутих незаконним шляхом.

У свою чергу, 16 листопада 2017 року, працівниками Військової прокуратури Західного регіону України проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого вилучено, зокрема, грошові кошти у розмірі 38200 доларів США, 3325 Євро, 22000 угорських Форинтів та документи на паперових носіях, що підтверджується протоколом обшуку від 16 листопада 2017 року та його додатками.

На думку адвоката ОСОБА_6 , грошові кошти, вилучені під час обшуку, без належних на те правових підстав та підлягають негайному поверненню.

Відтак, 16 квітня 2018 року адвокатом ОСОБА_5 подано у Військову прокуратуру Західного регіону України клопотання про повернення грошових коштів у розмірі 38200 доларів США, 3325 Євро, 22000 угорських Форинтів та документів на паперових носіях, що були вилучені в ході обшуку від 16 листопада 2017 року за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідь на вказане клопотання, начальником слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_7 листом №10/1/2-854вих18 від 18 квітня 2018 року відмовлено у поверненні майна, обґрунтовуючи це тим, що таке майно, на його думку, не є тимчасово вилученим майном.

Таким чином, фактичне неповернення майна, вилученого у ОСОБА_6 , на думку адвоката ОСОБА_5 , є бездіяльністю слідчого, оскільки таке майно є тимчасово вилученим майном відповідно до положень КПК України, такі речі не визнавались органами досудового розслідування знаряддям вчинення злочину чи такими, що здобуті злочинним шляхом.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 ОСОБА_3 підтримав подану скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити. У ході судового засідання адвокатом зазначено, що вилучені грошові кошти у іноземній валюті, які знаходились за місцем проживання ОСОБА_6 , належали йому та його сім`ї і є їхнім спільним майном. Вилучена сума є багаторічним заощадженням сім`ї ОСОБА_6 , яка призначалась для придбання квартири у майбутньому. Вилучення такої суми значно погіршує матеріальний стан сім`ї та обмежує фінансові можливості як ОСОБА_6 , так і членів його сім`ї, які проживають разом із ним.

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 в підтримання клопотання, пояснення прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 , який просив відмовити у задоволенні скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ні ОСОБА_6 , ні членам його сім`ї, які з ним проживають не вручалось повідомлення про підозру у вчиненні якого-небудь злочину.

У свою чергу, ухвала слідчого судді від 10 листопада 2017 року надавала дозвіл тільки на вилучення речей та грошових коштів, які здобуті злочинним шляхом. В матеріалах провадження відсутні докази того, що грошові кошти вилучені в ОСОБА_6 . здобуті злочинним шляхом.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 9 цього ж Кодексу прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитись в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку, що врегульовано ч. 5 ст. 236 КПК України.

Згідно з ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені грошові кошти та документи на паперових носіях у ОСОБА_6 та членів його сім`ї не є знаряддям кримінального правопорушення чи майном здобутим в результаті його вчинення, оскільки не визнавались такими органом досудового розслідування. Відтак, в розумінні ст.167 КПК України, вилучені кошти та речі є тимчасово вилученим майном, судом не накладався на них арешт, відтак, таке майно підлягає поверненню їх власнику.

У свою чергу, в листі №10/1/2-854вих18 від 18 квітня 2018 року слідчий зазначає, що тільки на даний час встановлюється походження вилучених грошей. Тобто, на час прийняття рішення про вилучення грошей, не було встановлено, що такі речі здобуті злочинним шляхом, відтак, таке майно є тимчасово вилученим майном.

Так, відповідно до ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

У свою чергу, ст.169 КПК України, визначено випадки припинення тимчасового вилучення майна. Таке майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у разі настання випадків, передбачених частиною п`ятою ст.171 КПК України.

Так, ч.5 ст.171 КПК України зазначає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В даному випадку, зазначене в частині 5 ст.171 КПК України клопотання до слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна слідчим чи прокурором подано не було, відтак, неповернення такого майна ОСОБА_6 є грубим порушенням його прав, як власника майна зі сторони органів досудового розслідування.

Так, відповідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частина 5 ст.9 КПК України зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).

Таким чином, грошові кошти у розмірі 38200 доларів США, 3325 Євро, 22000 угорських Форинтів та документи на паперових носіях, які вилучені працівниками Військової прокуратури західного регіону України на виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2017 року в результаті проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 є тимчасово вилученим майном та підлягають негайному поверненню їх власнику.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи позиції учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст. 16, 167, 168, 170, 303, 304, 306, 307 КПК України слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність начальника слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_7 та зобов`язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність начальника слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні ОСОБА_6 тимчасово вилученого під час обшуку за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати начальника слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_7 чи іншу особу, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження повернути ОСОБА_6 тимчасово вилученого майна під час обшуку від 16 листопада 2017 р. за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: грошові кошти у розмірі 38200 доларів США, 3325 Євро, 22000 угорських Форинтів та документи на паперових носіях.

Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1