Справа № 415/6900/18
Провадження № 11-сс/782/242/18
«14» вересня 2018 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого-судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Апеляційного суду Луганської області матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 31 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Привілля Луганської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, малолітніх дітей на утриманні не має, не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
в с т а н о в и л а:
12 серпня 2018 року, приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , через ревнощі розпочав сварку зі своєю співмешканкою, під час якої ОСОБА_10 вибігла у під`їзд будинку. ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, наздогнав у під`їзді на сходах між 1-м та 2-м поверхом, схопив за волосся, та проти її волі, доклавши зусиль, потягнув ОСОБА_10 до квартири. Під час руху у вказаному напрямку, ОСОБА_7 , знаходячись у під`їзді на сходах між 2-м та 3-м поверхом, утримуючи лівою рукою ОСОБА_10 за волосся, правою вільною рукою, наніс їй не менше 5 ударів кулаком руки в область лівої скроні. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , утримуючи лівою рукою ОСОБА_10 за волосся, вдарив її лівою частиною тіла о металеві перила у під`їзді. Після того, як ОСОБА_7 затягнув ОСОБА_10 до квартири, він продовжив наносити їй чисельні удари кулаками по різних частинах тіла, завдавши не менше 3 ударів кулаком руки по голові та не менше 3 ударів кулаком руки в область грудної клітини, чим заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню, субдуральної гематома, мозкової коми Ш ст., які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та множинних забоїв м`яких тканин тіла.
20.08.2018 року склад злочин у кримінальному провадженні було перекваліфіковано з ч.1 ст.122 КК України на ч.1 ст.121 КК України, про що були внесені відповідні відомості до ЄРДР.
31.08.2018 року органом досудового розслідування, у відповідності до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України вручено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Ухвалою слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 31 серпня 2018 року клопотання старшого слідчого СВ Лисичанського ВП ГУНП ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з 31.08.2018 року по 29.10.2018 року, включно.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішення слідчого судді за необґрунтованістю та в якій зазначає про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених пп.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу; та може вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що ОСОБА_11 після скоєння ним 12.08.2018 року злочину до обрання йому 31.08.2018 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перебував за місцем свого мешкання, не переховувався від органів досудового розслідування та суду, з`являвся по першому виклику до слідчого. Після скоєного злочину від свідків або потерпілої до відділу поліції не надходило жодних заяв про тиск на них з боку підозрюваного ОСОБА_7 , що свідчить про абстрактність доводів та безпідставність висновків слідчого судді про наявність ризику можливості незаконного впливу на свідків та потерпілу. Окрім того захисник зазначає, що відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 у минулому судимостей спростовують висновки суду про наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Також захисник посилається на недоведеність стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним ст.177 КПК України. Отже, з урахуванням наведеного, захисник вважає, що до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням його під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, яка уточнила свої апеляційній вимоги та просила обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з положеннями ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Колегія суддів вважає, що оскільки обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не оспорюється в апеляційній скарзі захисника, тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.
При цьому суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги сторони захисника про недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених пп.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості переховуватися від органів досудового слідства та суду, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки, як правильно зазначено в оскаржуваному рішенні слідчого судді, про їх наявність свідчать такі обставини, як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; ОСОБА_7 ніде не працює, близьких родичів та малолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у м.Привілля Луганської області, за місцем мешкання ОСОБА_7 характеризується негативно, оскільки веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, перебивається випадковими заробітками, має запальний характер, агресивний, з боку сусідів характеризується негативно, інкримінований йому злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Також слідчим суддею правильно зазначено про те, що підозрюваний на протязі тривалого часу застосовує до потерпілої насильство та погрожує потерпілій і членам її родини фізичною розправою, тому може незаконно впливати на потерпілу особисто, так і через її близьких родичів, які є свідками вчинення ним кримінального правопорушення.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами захисника щодо недоведеності стороною обвинувачення наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки про відсутність цього ризику свідчать відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягався, що не заперечувалось прокурором під час апеляційного розгляду.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177,178,183 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини, передбачені процесуальним законом, що враховуються при обрані запобіжного заходу. Зокрема суд врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєнні злочину, у вчиненні якого він підозрюється, яке згідно ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином та за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до восьми років, стан здоров`я та вік підозрюваного, а також його сімейний і матеріальний стан, та правильно дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у даному випадку інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:
b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;
c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Окрім того, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно ч.4 ст.183 КПК України, не визначив розмір застави підозрюваному, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Таким чином колегія суддів апеляційного суду вважає обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим, мотивованим та єдино можливим запобіжним заходом щодо даного конкретного випадку, застосування інших запобіжних заходів, є недоцільним.
Згідно з ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді апеляційний суд має право:
1)залишити ухвалу без змін;
2)скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 31 серпня 2018 року скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання органів досудового розслідування про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 196 та ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 31 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Лисичанського ВП ГУНП ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - задовольнити частково.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 31.08.2018 року по 29.10.2018 року, включно.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3