Провадження №: 1-кс/752/8914/18
У Х В А Л А

16.10.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007765 від 14.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 з клопотанням, я кому просить накласти арешт шляхом заборони розпоряджатись, у тому числі відчужувати, дарувати, заповідати, передавати в оренду, передавати в безоплатне користування та передавати в заставу накласти арешт на нерухоме майно, яке є предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні № 0007765 від 14.08.2018, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4 , а саме на:

- земельну ділянку (кадастровий номер :90:066:0159) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000).

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у АДРЕСА_2 за пособництва його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у АДРЕСА_3 , шляхом шахрайських дій, підробки та подальшого використання підроблених документів отримали судове рішення про стягнення грошових коштів з потерпілої ОСОБА_4 , з метою подальшого звернення стягнення на земельну ділянку, що належить ОСОБА_4 на праві власності.

ОСОБА_4 20.09.2018 визнано в якості потерпілої та допитано з приводу обставин кримінальному правопорушення.

Кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_5 при наступних обставинах.

В 2012-2013 рр. ОСОБА_4 зверталася до ОСОБА_6 , з якою на той момент потерпіла перебувала в дружніх стосунках близько 10 років, з метою отримання низки позик.

У невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленому місті, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_5 про те, що в ОСОБА_4 є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи ринкову цінність, зазначена земельна ділянка становила інтерес для ОСОБА_5 , в результаті чого у невстановлений слідством час у ОСОБА_5 виник умисел заволодіти зазначеною земельною ділянкою.

ОСОБА_4 13.06.2012 позичила у ОСОБА_5 5000 доларів СІЛА на покупку буса, про що на його ім`я було складено відповідну розписку.

В лютому 2013 року в якості позики ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_6 21 700 (двадцять одну тисячу сімсот) гривень зі строком повернення до 16.03.2013, про що написала розписку від 02.02.2013. Під час видачі розписки, ОСОБА_6 попросила ОСОБА_4 написати в розписці, що гроші потерпіла отримала не в неї, а в її сина ОСОБА_5 , про що свідчить закреслення прізвища ОСОБА_6 і вписування «Фесан Петя Ів» в зазначеній розписці. Як наслідок, Фісан виступив в якості позикодавця зазначеною розпискою, хоча гроші фактично не надавав.

У 2013 році ОСОБА_4 ще тричі позичала гроші у ОСОБА_6 на менші суми.

Усього від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ОСОБА_4 отримала 36000 гривень та 5000 доларів США. Вказані позики були отримані під відсотки.

Протягом лютого 2012 - квітня 2015 років ОСОБА_4 щомісяця сплачувала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсотки за вказаними розписками, а саме по 2000 грн. ОСОБА_5 та по 3100 грн. ОСОБА_6 .

Загалом за вказаний період ОСОБА_4 сплатила відсотками 120 900 грн. ОСОБА_6 та 68 000 грн. ОСОБА_5 , усього таким чином сплативши 188 900 грн. з процентами.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не надавали ОСОБА_4 жодних розписок про отримання від неї грошових коштів, сплачених ОСОБА_4 в рахунок погашення відсотків за вищенаведеними розписками.

Реалізовуючи свій злочинний намір, з корисливих спонукань, у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленому місті, ОСОБА_5 увійшов в злочинну змову з невстановленою слідством особою, яка перекреслила в розписці від 02.02.2013 слово «гривнів», дописавши «доларів США» і підробивши підпис ОСОБА_4 на підтвердження правдивості внесення змін. В результаті цих дій валюту позики було змінено з української гривні на долари США.

В подальшому, 30.04.2015 ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_5 , зокрема, посилався на те, що на підставі розписки від 02.02.2013 надав ОСОБА_4 в якості позики саме 21 700 доларів США, а не гривень.

Також, до позовної заяви ОСОБА_5 було надано підроблену розписку від імені ОСОБА_4 від 25.09.2014, на підставі якої ОСОБА_4 нібито

отримала від ОСОБА_5 40 000 (сорок тисяч) доларів США із строком повернення 25.03.2015.

У подальшому суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_7 , на підставі в тому числі підроблених документів, постановила стягнути з ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 2 155 913,91 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 , не маючи спеціальних знань в сфері юриспруденції та не маючи можливості скористатися фаховою правовою допомогою, фактично була позбавлена можливості донести суду позицію щодо підроблення розписок і неотримання нею сум, які ОСОБА_5 просив суд стягнути з неї і належним чином захистити свої інтереси в суді.

В подальшому ОСОБА_4 намагалася оскаржити рішення Голосіївського районного суду міста Києва, однак внаслідок помилки в розрахунках судового збору, апеляційна скарга ОСОБА_4 була повернута апелянту як неподана, про що була винесена ухвала. ОСОБА_4 оскаржила ухвалу апеляційного суду в суді касаційної інстанції, однак її касаційна скарга була повернута з формальних підстав.

Пізніше ОСОБА_5 отримав виконавчий лист і звернувся до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва щодо примусового виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2015 року у справі №752/7493/15-ц.

Зокрема, 19.03.2018 ОСОБА_5 подав на голову Голосіївського РВ ДВС м. Києва власноруч підписану заяву про призначення експертизи земельної ділянки ОСОБА_4 , на яку раніше було накладено арешт державним виконавцем.

Станом на 11.09.2018 Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві подано заявку на реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження 55940499.

Таким чином, на етапі досудового слідства встановлено, що ОСОБА_5 за допомогою рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2015 у справі №752/7493/15-ц, прийнятого на підставі підроблених недостовірних документів, встановив наявність боргу за недійсними розписками, знаходиться на фінальній стадії реалізації свого злочинного умислу щодо заволодіння земельною ділянкою, що належить ОСОБА_4 .

Слідством встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер :90:066:0159) за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , є матеріальним об`єктом, що є предметом кримінально протиправних дій, і відповідно до статті 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вивчивши зміст клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про повернення клопотання прокурору, оскільки зазначене клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, а саме: до клопотання не долучено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Враховуючи вищевикладене, клопотання є необґрунтованим і підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007765 від 14.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України - повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1