Справа № 752/8799/17
Провадження № 1-кп/752/323/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві, в тому числі в режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2010 року народження, та 2013 року народження, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, 2010 року народження, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 07.06.2006 року за ст. 289 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 17 000 гривень, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва покарання у виді штрафу замінено громадськими роботами на строк 240 годин, невідбута частина покарання з яких становить 56 годин;

- за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03.06.2016 року за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

обох у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою вчинили умисний корисливий злочин проти експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, 28.03.2017 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння автомобілем марки "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2008 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 , прибули автомобілем "Шевроле Авео", державний номерний знак НОМЕР_3 , до будинку АДРЕСА_5 де, діючи згідно розподілених раніше між собою ролей, обвинувачений ОСОБА_8 заздалегідь підготовленим ключем відчинив передні ліві двері з боку місця водія у зазначеному автомобілі, що на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого цим же ключем прокрутив серцевину замка запалювання та запустив у дію двигун вказаного транспортного засобу, розпочавши таким чином рух на ньому, обвинувачений ОСОБА_9 ж в свою чергу, діючи згідно відведеної йому ролі рухався попереду обвинуваченого ОСОБА_8 автомобілем "Шевроле Авео", державний номерний знак НОМЕР_3 , та показував останньому маршрут до гаражу Товариства з обмеженою відповідальністю "Совки -1", що розташований по вулиці Радченка в місті Києві, який перебував у користуванні обвинуваченого ОСОБА_9 . В подальшому працівниками поліції було викрито місцезнаходження автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", державний номерний знак НОМЕР_1 , яким незаконно заволоділи обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та його було повернуто власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі та показав суду про те, що з обвинуваченим ОСОБА_9 перебував у дружніх стосунках, підстав його оговорювати у нього немає. У березні 2017 року він вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 щодо незаконного заволодіння транспортним засобом з метою отримання запчастин для автомобіля, в тому числі для автомобіля марки "ЗАЗ", що перебував у його користуванні. Так, вони їхали автомобілем "Шевроле Авео", за кермом якого був ОСОБА_9 , та на вулиці Академіка Заболотного в місті Києві побачили припаркований автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", який вирішили викрасти, для чого він ключем від свого автомобіля відкрив двері вказаного транспортного засобу та запустив його двигун шляхом прокручування замка запалювання, після чого поїхав на вказаному автомобілі за ОСОБА_9 , що рухався автомобілем "Шевроле Авео" попереду та показував напрямок руху до свого гаражу на вулиці Радченка в місті Києві. До гаражу вони їхали з метою розібрання даного автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558" на запчастини. Приїхавши до вказаного гаражу, він спилив номер кузова на вказаному автомобілі "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558" з метою унеможливлення його ідентифікації та змінив номерні знаки, крім того він змінив ковпаки на колесах та зняв наклейки з даного автомобіля, ОСОБА_9 в цей час зняв з машини газове обладнання. Після чого він поїхав додому на викраденому автомобілі та залишив його поблизу місця свого проживання у селі Софіївській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області. В подальшому він перебував поблизу вказаного автомобіля з дівчиною - свідком ОСОБА_10 та його намагався затримати потерпілий ОСОБА_6 , однак він втік. Разом з тим, в подальшому він самостійно прийшов до відділу поліції та зізнався у вчиненні цього злочину. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з нього та ОСОБА_9 солідарно матеріальної шкоди в розмірі 45 000 гривень визнав частково в розмірі 22 500 гривень, зазначивши про те, що він частково добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду в розмірі 5000 гривень. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення солідарно з нього та ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень не визнав.

Щиро розкаявся у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав суду про те, що у його користуванні перебуває автомобіль "Шевроле Авео". З обвинуваченим ОСОБА_8 перебуває у дружніх стосунках, підстав його оговорювати у нього немає, крім того, йому відомо, що у користуванні останнього перебуває автомобіль марки "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558". Так, 28.03.2018 року він та ОСОБА_8 вирішили заробити грошові кошти шляхом надання послуг з перевезення громадян, тому вони рухались містом автомобілем "Шевроле Авео" і вночі залишили пасажира у дворі будинку АДРЕСА_5 . При цьому обвинувачений ОСОБА_8 вийшов з автомобіля для відправлення природніх потреб та повернувшись за десять хвилин, поцікавився, чи може він скористатись гаражем останнього, тобто ОСОБА_9 . Оскільки причин відмови у наданні гаражу у нього не було, він надав ОСОБА_8 свою згоду на використання гаражу і ОСОБА_8 поїхав за ним автомолбілем "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", зазначивши про те, що це його автомобіль і він потребує ремонту. Про те, що вказаний автомобіль належить не ОСОБА_8 , а іншій особі, а також те, що ОСОБА_8 вчиняє злочин йому відомо не було. Підстав вважати, що ОСОБА_8 сів за кермо не свого автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558" у місті Києві, хоч проживає у селі Софіївська Борщагівка і його автомобіль зберігається саме там, у нього не було і наявність на автомобілі наклейок з кавою, хоч такі наклейки на автомобілі ОСОБА_8 були відсутні, будь-яких сумнівів не викликало, крім того, будь-яких обставин вчинення злочину ОСОБА_8 йому не повідомляв. У який спосіб ОСОБА_8 проник до салону автомобіля він не бачив. В подальшому, коли вони приїхали до гаражу, що розташований по вулиці Радченка в місті Києві, ОСОБА_8 постійно щось робив у автомобілі "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", крім того, він чув звук болгарки, однак, що саме робив ОСОБА_8 йому невідомо. В подальшому на прохання ОСОБА_8 він йому допоміг та демонтував у вказаному автомобілі "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558" столешню. Крім того, на прохання ОСОБА_8 він дозволив останньому залишити у гаражі демонтоване останнім газове обладнання та столешню з автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558". В подальшому ОСОБА_8 поїхав вказаним автомобілем "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558" додому. Наступного дня йому зателефонував слідчий з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом і він надав усю наявну у нього інформацію. Між тим, в ході досудового розслідування слідчий чинив на нього тиск, у зв`язку із чим він надавав зізнавальні покази, хоч вони не відповідали дійсності. Крім того, в ході досудового розслідування йому було відмовлено у наданні захисника, чим було порушено його право на захист, заяву про відмову від захисника він написав під тиском слідчого, оскільки перебував у знервованому стані. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення солідарно з нього та ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 45 000 гривень та моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень не визнав, оскільки не має відношення до інкримінованого йому злочину, між тим у репліках зазначив про готовність відшкодувати потерпілому заподіяну йому шкоду частково, хоч він і не вчиняв інкримінований йому злочин та не був присутнім при викраденні ОСОБА_8 автомобіля потерпілого.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина повністю стверджується наступними безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду про те, що свідком події кримінального правопорушення він не був. Так, йому на праві приватної власності належить автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", який перебував у користуванні його сина свідка ОСОБА_11 . Вночі 28.03.2017 року ОСОБА_11 залишив автомобіль у дворі будинку № 70-А по вулиці Академіка Заболотного в місті Києві, однак вранці виявив відсутність вказаного транспортного засобу, у зв`язку із чим вони викликали працівників поліції. У подальшому спільно з працівниками поліції він виявив свій автомобіль у селі Софіївській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області та поблизу нього було дві особи хлопець та дівчина, як потім з`ясувалось обвинувачений ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 . При спробі затримати ОСОБА_8 , останній втік. При огляді транспортного засобу він виявив, що його номери було змінено, зафарбовані дзеркала, пошпакльований кузов, ковпаки змінені. Крім того, у автомобілі був знищений номер кузова, зняті наклейки, газове обладнання та столешня, тобто автомобіль перебував та перебуває на даний час у такому стані, що унеможливлює його використання. Просив стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 45 000 гривень, яка складається з вартості робіт відновлювального ремонту автмобіля, що включає в себе пошкоджений замок дверей, замок запалювання та електропроводку автомобіля в розмірі 20 000 гривень, та загальної вартості столешні, газового балону та листа нержавіючої сталі, демонтаж яких у його автомобілі здійснили обвинувачені в розмірі 25 000 гривень. Крім того, просив стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень. Спричинена йому моральна шкода полягає у зміні умов та якості його життя у звязку із неможливістю використання свого майна - автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", пошкодження якого здійснили обвинувачені.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.03.2017 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_8 , як особу, котра 30.03.2018 року відкривала його автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", що був викрадений 28.03.2017 року (т. 1 а.с. 86-92).

Свідок ОСОБА_11 показав суду про те, що потерпілий ОСОБА_6 є його батьком. З обвинуваченими у будь-яких стосунках не перебуває, підстав їх оговорювати у нього немає. Так, у березні 2017 року у нього у користуванні перебував автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 28.03.2018 року він припаркував вказаний автомобіль поблизу будинку № 70-А по вулиці Академіка Заболотного в місті Києві та вранці виявив відсутність вказаного транспортного засобу, після чого викликав працівників поліції. Через декілька днів від працівників поліцїі йому стало відомо про місцезнаходження вказаного автомобіля і він з ОСОБА_6 поїхав до села Софіївської Борщагівки Києво-Святошинського району Київської області та дійсно виявив вказаний транспортний засіб, однак на ньому були значні пошкодження, а саме змінені номери, зафарбовані дзеркала, пошпакльований кузов, змінені ковпаки, спилений номер кузова, зняті наклейки, газове обладнання та столешня. Даним кримінальним правопорушенням автомобіль було пошкоджено таким чином, що його неможливо використовувати як транспортний засіб і на даний час, він зберігається у гаражі. Крім того, коли вони виявили автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", поблизу нього перебувала дівчина, як потім з`ясувалось свідок ОСОБА_10 , та хлопець, як потім з`ясувалось обвинувачений ОСОБА_8 і при спробі його затримати останній втік.

Протоколом огляду місця події від 28.03.2017 року та фототаблицею до нього, згідно якого слідчим було оглянуто ділянку місцевості, розташовану за адресою: місто Київ, вулиця Академіка Заболотного, 70-А, та зафіксовано факт відсутності на ній автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", державний номерний знак НОМЕР_1 , який ОСОБА_11 припаркував 27.03.2017 року (т. 1 а.с. 10-17).

Протоколом огляду місця події від 30.03.2017 року та фототаблицею до нього, згідно якого слідчим було оглянуто територію поблизу будинку №67-Г по вулиці Академіка Шалімова у селі Софіївській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області, виявлено припаркований автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", державний номерний знак НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 34-42).

Свідок ОСОБА_10 показала суду про те, що з обвинуваченим ОСОБА_9 перебуває у дружніх стосунках, з обвинуваченим ОСОБА_8 раніше спільно проживала, підстав їх оговорювати немає. З потерпілим ОСОБА_6 у будь-яких стосунках не перебуває. Свідком незаконного заволодіння транспортного засобу "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558" вона не була. У березні 2017 року вона з ОСОБА_8 перебувала по вулиці Шалімова у селі Софіївській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області неподалік від місця проживання останнього і вони підійшли до автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", який ОСОБА_8 відкрив ключем. В цей же час до автомобіля підійшов раніше незнайомий їй чоловік, як потім з`ясувалось потерпілий ОСОБА_6 та намагався затримати ОСОБА_8 , однак останній втік, після чого ОСОБА_6 її затримав та почав звинувачувати у незаконному заволодінні вказаним автомобілем, у зв`язку із чим вона викликала працівників поліції. Про те, що вказаний автомобіль належить не ОСОБА_8 , а іншій особі їй відомо не було.

Протоколом огляду місця події від 30.03.2017 року та фототаблицею до нього, згідно якого за адресою: місто Київ, вулиця Голосіївська, 15, слідчим було оглянуто автомобіль "Шевроле Авео", державний номерний знак НОМЕР_3 , що перебував у користуванні ОСОБА_9 , та вилучено наступні речі: газобалонне обладнання чорного кольору, решітку захисну білого кольору, дві дерев`яні доски білого кольору, розміром 60х90 (т. 1 а.с. 47-55).

Дозвіл на проведення слідчим вказаної слідчої дії у встановленому законом порядку було надано слідчим суддею (т. 1 а.с. 60-62).

Протоколом огляду предметів від 31.03.2017 року та фототаблицею до нього, згідно якого слідчим було оглянуто решітку передню радіатора з автомобіля "Таврія", дві доски з чотирма кріпленнями, балон газовий "Хармпромтех" П 50-16 №26 та комплектуючі предмети, вилучені в ході огляду місця події 30.03.2017 року у автомобілі "Шевроле Авео" (т. 1 а.с. 69-70).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 31.03.2017 року та відеозаписом до нього, згідно якого ОСОБА_9 показав присутнім обставини заволодіння автомобілем "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558". Так, 27.03.2017 року спільно з ОСОБА_8 він прибув автомобілем "Шевроле Авео" за адресою: місто Київ, вулиця Академіка Заболотного, 70-А, де вони помітили автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", після чого вирішили ним заволодіти, для чого ОСОБА_8 відкрив ліві передні двері вказаного автомобіля ключем, що ідентичний ключу від даного автомобіля, запустив двигун та поїхав до гаражу ОСОБА_9 , що розташований по АДРЕСА_6 , після чого він, тобто ОСОБА_9 зняв з вказаного автомобіля газобалонне устаткування, а ОСОБА_8 болгаркою затер номер шасі, що розташований під капотом автомобіля (т. 1 а.с. 145-148, 153).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 31.03.2017 року та відеозаписом до нього, згідно якого ОСОБА_8 показав присутнім обставини заволодіння автомобілем "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558". Так, 27.03.2017 року спільно з ОСОБА_9 він прибув автомобілем "Шевроле Авео" за адресою: місто Київ, вулиця Академіка Заболотного, 70-А, де вони помітили автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", після чого вирішили ним заволодіти, для чого ОСОБА_8 відкрив ліві передні двері вказаного автомобіля ключем, який був при ньому, та запустив двигун, після чого поїхав за ОСОБА_9 , що рухався автомобілем "Шевроле Авео", до гаражу ОСОБА_9 , що розташований по вулиці Радченка в місті Києві, після чого він переставляв номерні знаки вказаного автомобіля, а ОСОБА_9 знімав у вказаному автомобілі газобалонне устаткування (т. 1 а.с. 149-151, 153).

Протоколом огляду предмета від 01.04.2017 року та фототаблицею до нього, згідно якого слідчим було оглянуто болгарку "ЕЛПРОМ", вилучену у ОСОБА_9 31.03.2017 року в ході проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 172-174).

Висновком дактилоскопічної експертизи №8-1/1680 від 27.04.2017 року, згідно якого два сліди папілярних узорів, вилучені 30.03.2017 року в ході огляду автомобіля "Шевроле Авео", державний номерний знак НОМЕР_3 , залишені середнім та вказівним пальцями лівої руки ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 198-205).

Висновком автотоварознавчої експертизи №12-2/380 від 25.04.2017 року, згідно якого середня ринкова вартість ідентичного пошкодженого автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558" станом на 30.03.2017 року становила 50130 гривень 10 копійок; питання щодо вартості транспортного засобу на момент оцінки з урахуванням несправностей не вирішувалося у зв`язку із знищенням VIN коду та дублюючої таблички з номером кузова транспортного засобу (т. 1 а.с. 212-221).

Висновком автотоварознавчої експертизи №12-2/379 від 25.04.2017 року, згідно якого ідентифікаційний номер кузова автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", державний номерний знак НОМЕР_4 , піддавався змінам, а саме видалений з основи повітрозабірної панелі шляхом застосування абразивних матеріалів; встановити первинний ідентифікаційний номер кузова досліджуваного автомобіля не представляється можливим у звязку із відсутністю будь-яких скритих носіїв інформації з ідентифікаційним номером кузова (т. 1 а.с. 227-233).

Покази обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин події даного кримінального правопорушення, а саме його необізнаність у вчиненні цього злочину ОСОБА_8 , суд розцінює критично та не приймає до уваги, оскільки вони не є послідовними та логічними.
Зокрема, він показав суду про те, що у день події кримінального правопорушення він зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_8 з відповідною метою потаксувати та заробити коштів і в ході цього заняття вони раптом опинились у дворі одного з будинків по вулиці Академіка Заболотного в місті Києві.
За відсутності причин перебування автомобіля ОСОБА_8 у дворі відповідного будинку по АДРЕСА_5 та за наявності факту того, що обвинувачений ОСОБА_8 проживає у іншому місці - селі Софіївській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області, про що обвинуваченому ОСОБА_9 було відомо версія обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин події кримінального правопорушення не є спроможною і спростовується викладеними вище дослідженими судом доказами, на підставі яких в ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , попередньо домовившись та розподіливши між собою ролі, незаконно заволоділи автомобілем "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", що стверджується в тому числі показами обвинуваченого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, згідно якого у автомобілі "Шевроле Авео", що перебував у користуванні ОСОБА_9 , було вилучено газобалонне обладнання, решітку захисну та дві дерев`яні доски, крім того, вилучені у цьому ж автомобілі два сліди папілярних узорів були залишені середнім та вказівним пальцями лівої руки саме ОСОБА_9 .

Крім того, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, а саме - 31.03.2017 року слідчим було проведено слідчий експеримент, відеозапис якого зафіксований в тому числі на оптичному носії інформації, та в ході проведення даної слідчої дії ОСОБА_9 послідовно та логічно показував обставини вчинення ним злочину за попередньою змовою із ОСОБА_8 та будь-яких порушень вимог кримніального процесуального закону при проведенні цієї слідчої дії в ході судового розгляду встановлено не було.

Крім того, усі учасники кримінального провадження є вільними у використанні своїх процесуальних прав та у виконанні ними своїх процесуальних обов`язків, тому суд не приймає до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_9 щодо порушення його права на захист, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, у яких є письмова заява останнього щодо відмови від захисника у даному кримінальному провадженні, що є його безумовним правом, яке останній реалізував у порядку та спосіб, встановлені кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи викладене, суд розцінює усі покази обвинуваченого ОСОБА_9 як неправдиві, критично ставиться до них і вважає, що останні є спробою обвинуваченого ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, зважаючи на те, що на даний час ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 289 ч. 1, 289 ч. 2 КК України, судовий розгляд якого здійснюється іншим загальним місцевим судом, суд надходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 289 ч. 2 КК України кваліфіковані правильно як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 289 ч. 2 КК України кваліфіковані правильно як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;
- особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2010 року народження, та 2013 року народження, не працевлаштований, на даний час притягається до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів у Солом`янському районному суді міста Києва, раніше притягався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття та добровільне часткове відшкодування потерпілому завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;
- особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2010 року народження, не працевлаштований, має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за аналогічні злочини, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, призначеного йому вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03.06.2016 року, раніше притягався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченим суд виходив із такого.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся у вчиненому, про що свідчить факт добровільного часткового відшкодування ним завданого потерпілому матеріального збитку. Крім того, хоч на даний час він і притягається до кримінальної відповідальності іншим загальним місцевим судом, однак відповідно до вимог кримінального закону він є особою, раніше не судимою. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та постійне місце проживання.
Однак, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 окрім цього, суд враховує також те, що протягом усього судового розгляду у розпорядження суду не було надано доказів на ствердження того, що він працював або займався будь-якою корисною працею, тобто наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, яких він по суті матеріально не забезпечує, та наявність у нього дружини суд не може сприймати як пом`якшуючі покарання обставини, оскільки у даному конкретному випадку вони лише є даними, що характеризують особу обвинуваченого.
Факт визнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини та добровільне часткове відшкодування ним завданого потерпілому збитку у даному випадку впливає лише на розмір строку покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення винного, однак ні в якому разі не може бути підставою для звільнення обвинуваченого від призначеного йому покарання та застосування відносно нього вимог статті 75 КК України, оскільки він вчинив умисний корисливий злочин проти власності, тобто порушивши право потерпілого на його власність він вчинив злочинне діяння, що посягає на одне із найцінніших соціальних благ, а тому, врахувавши дані про його особу і спосіб його життя, суд надходить до висновку про те, що його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності, однак у мінімальній межі, передбаченій санкцією частини другої статті 289 КК України, із зарахуванням в строк відбуття покарання строку його попереднього ув`язнення з 04.04.2017 року по 20.06.2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року по 25.07.2018 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі, вважаючи тільки таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості та вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, призначеного йому вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03.06.2016 року, крім того, він не працевлаштований і в ході судового розгляду у розпорядження суду не було надано будь-яких даних, які б свідчили про соціальну спрямованість цієї особи, не зважаючи на те, що він одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, а тому, з урахуванням цих даних про його особу, а також зважаючи на його ставлення до вчиненого, а саме небажання усвідомити суспільну небезепеку своїх дій, суд надходить до висновку про необхідність призначення йому покарання за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності, із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України, остаточно призначивши покарання за сукупністю вироків, повністю приєднавши до внов призначеного покарання - невідбуте покарання, призначене йому вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 07.06.2006 року - 56 годин громадських робіт, з розрахунку відповідно до ст. 72 ч. 1 п. 1 г) 8 годин громадських робіт за 1 день позбавлення волі 7 днів позбавлення волі, та частково приєднавши покарання, призначене йому вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03.06.2016 року, у виді позбавлення волі, та із зарахуванням в строк відбуття покарання строку його попереднього ув`язнення з 03.04.2017 року по 06.04.2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, вважаючи тільки таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 50 000 гривень суд надходить до наступних висновків.

Так, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 визнав позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення на його користь матеріальної шкоди в розмірі 22 500 гривень, а тому цивільний позов ОСОБА_6 у цій частині підлягає задоволенню на підставі ст. 128 КПК України, ст. 82 ч. 1 ЦПК України, оскільки у суду немає сумніву щодо достовірності або добровільності визнання цих вимог, тому вони не підлягають доказуванню.
Відповідно ст. 22 ч. 1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Згідно ст. 1177 ч. 1 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою заволоділи автомобілем "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що дійсно, внаслідок неправомірних дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ідентифікаційний номер кузова автомобіля "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", державний номерний знак НОМЕР_4 , піддавався змінам, а саме був видалений з основи повітрозабірної панелі шляхом застосування абразивних матеріалів.

Вказане стверджується висновком автотоварознавчої експертизи №12-2/379 від 25.04.2017 року.

Встановити питання вартості транспортного засобу на момент оцінки з урахуванням несправностей у звязку із знищенням VIN коду та дублюючої таблички з номером кузова транспортного засобу неможливо.

Вказане стверджується висновком автотоварознавчої експертизи №12-2/380 від 25.04.2017 року, яким встановлено і середню ринкову вартість такого автомобіля на момент вчинення злочину - 50130 гривень 10 копійок.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 45 000 гривень слід задовольнити в повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 40 000 гривень суд надходить до висновку про необхідність його задоволення частково на підставі наступного.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» №4 від 31.03.1995 року судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.
Згідно вимог ст. 23 частин 1, 2ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.
Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
В ході судового розгляду у розпорядження суду потерпілим не було надано у розпорядження суду доказів на ствердження факту неможливості використання належного йому автомобіля, що був предметом інкримінованого обвинуваченим злочину, і пошкодження ідентифікаційного номеру його кузову не є перешкодою до його використання, оскільки така перешкода може бути вирішена у порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , характер та обсяг душевних страждань потерпілого, які хоч і мали місце, однак не є такими, що виправдовували б стягнення з обвинувачених суми моральної шкоди у визначеному потерпілим розмірі, а тому надходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченими потерпілому становить 25 000 гривень, тому його позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на його користь моральну шкоду у зазначеному вище розмірі.
Згідно ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід стягнути в рівних долях в дохід держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведених Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України дактилоскопічної експертизи №8-1/1681 від 18.04.2017 року в розмірі 770 гривень 35 копійок, трасологічних експертиз №8-1/1680 від 27.04.2017 року в розмірі 865 гривень 90 копійок та №12-2/379 від 25.04.2017 року в розмірі 988 гривень 70 копійок.
Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою до вступу вироку в законну слід залишити без змін.

Зважаючи на тяжкість призначеного ОСОБА_9 покарання, а також враховуючи те, що він вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, призначеного йому вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03.06.2016 року, суд надходить до висновку про необхідність до вступу вироку в законну силу зміни йому запобіжного заходу застави на тримання під вартою, взявши останнього під варту негайно в залі суду.

Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ст. 72 ч. 5 КК України в редакції від 26.11.2015 року зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 04.04.2017 року по 20.06.2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року по 25.07.2018 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обраховувати з 25.07.2018 року.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків, приєднавши до внов призначеного покарання повністю невідбуту частину покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 07.06.2006 року, та частково невідбуту частину покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду міста Києва від 03.06.2016 року 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ст. 72 ч. 5 КК України в редакції від 26.11.2015 року зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 03.04.2017 року по 06.04.2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обраховувати з 25.07.2018 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 45 000 гривень задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних долях процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведених Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України дактилоскопічної експертизи №8-1/1681 від 18.04.2017 року в розмірі 770 гривень 35 копійок, трасологічних експертиз №8-1/1680 від 27.04.2017 року в розмірі 865 гривень 90 копійок та №12-2/379 від 25.04.2017 року в розмірі 988 гривень 70 копійок в дохід держави.
Речові докази:

- автомобіль "ЗАЗ ТАВРІЯ 110558", державний номерний знак НОМЕР_1 , газобалонне обладнання, металеву решітку, дві дерев`яні дошки, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити йому ж за належністю;

- автомобіль "Шевроле Авео", державний номерний знак НОМЕР_3 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 , - залишити йому ж за належністю;

- диск DVD-RW 16x, що зберігається при матеріалах даного кримінального провадження, - залишити там же.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 заставу змінити на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення, а обвинуваченими - протягом того ж строку з дня отримання ними копії вироку.
На підставі ст. 376 ч. 3 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Відповідно до ст. 376 ч. 6 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право отримання в суді копії вироку, вручити його обвинуваченим негайно.

Суддя ОСОБА_1