Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року

м. Київ
справа № 766/5547/17
провадження № 51-7195ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000011 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада

2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року апеляційну скаргу першого заступника Херсонської області ОСОБА_6 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без задоволення, а зазначене рішення місцевого

суду без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, формально посилаючись на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, прокурор у касаційній скарзі доводів, у чому саме, з огляду на вимоги ст. 412 КПК, полягали істотні порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування рішення апеляційного суду касаційним судом фактично не наводить.
При цьому твердження прокурора щодо невмотивованості ухвали суду апеляційної інстанції також належним чином не обґрунтовано, оскільки не наведено конкретних доводів, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
У касаційній скарзі не зазначено, чи заявлялися стороною обвинувачення клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно

не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційної скарги прокурора в порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив,

не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Не оспорюючи у касаційній скарзі правильність кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 185 КК за кваліфікуючою ознакою «повторність», прокурор вказує на зміну кваліфікації цим судом, що не відповідає змісту вироку.
Посилаючись на порушення місцевим судом ст. 374 КПК з підстав не наведення кваліфікуючої ознаки «повторність» при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, із врахуванням вимог касаційної скарги про скасування ухвали апеляційного суду, прокурор не зазначив, чи порушувалися вказані питання перед судом апеляційної інстанції, та чи були вони належним чином перевірені. Крім того, прокурор не навів мотивів, яким чином це порушення, на його думку, вплинуло на обґрунтованість судового рішення із врахуванням того, що кваліфікація дій прокурором не оскаржується.
Касаційна скарга прокурора не містить обґрунтування, у чому саме полягало неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність при залишенні без зміни вироку місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, із огляду на положення ст. 413 КПК та зважаючи на приписи ст. 75 КК у їх взаємозв`язку, а також враховуючи, що питання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання вирішено судом першої інстанції.
Крім того, касаційна скарга прокурора містить суттєві суперечності. Посилаючись на м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, прокурор зазначає про необхідність зміни цього покарання

на 3 місяці арешту.
Слід зазначити, що доводи щодо незаконності ухвали апеляційного суду, які прокурор наводить в обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, фактично стосуються вироку суду першої інстанції, при цьому доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду з цієї підстави касаційна скарга прокурора не містить, як не містить і доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі на спростування доводів апеляційної скарги прокурора.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу прокурора без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3