У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження заходу забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2017 за № 0002851 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 345, ст. 348 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді у цьому місцевому суді м. Києва перебуває дане провадження, у якому, судом, на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, на обговорення учасників справи було поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Так, у судовому засіданні прокурор вважав за можливе продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючі особистість останнього дані не змінилися.

Обставини регламентовані ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними.

Сторона захисту просила суд змінити запобіжні заходи з тримання під вартою на альтернативний, зменшивши при цьому розмір застави, оскільки встановлені слідчим суддею передумови для утримання обвинуваченого під вартою визначені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України відсутні, у цей період.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Статтею 331 КПК України регламентовано, що під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Також, з положень норм ст. 199 КПК України випливає, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду вказаного питання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу обвинуваченого та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

У цій ситуації у вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення, повторно; ч. 2 ст. 289 КК України незаконному заволодінні транспортним засобом, повторно; ч. 3 ст. 289 КК України незаконному заволодінням транспортним засобом, поєднаному з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повторно; ч. 2 ст. 345 КК України умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків; ст. 348 КК України посяганні на життя працівника правоохоронного органу.

В ході обговорення питання доцільності обрання запобіжного заходу, відносно обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту та клопотання про обрання запобіжного заходу встановлено такі відомості: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, не працює, без місця реєстрації, проживав у останнє за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 01.06.2004 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, 69, 75, 76 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 18.01.2005 Фастівським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 24.07.2008 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 20.03.2012 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 393, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 28.08.2012 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, та 14.03.2016 звільнений по відбуттю строку покарання; повідомлений у рамках інших кримінальних провадженнях про підозру за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 345 КК України (провадження перебуває на розгляді у Коростишівському районному суді Житомирської області), за ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 262-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 187 КК України (провадження перебуває на розгляді у Бердичівському районному суді Житомирської області), за ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України (провадження перебуває на розгляді у Святошинському районному суді м. Києва).

Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.
У рамках цього кримінального провадження перебував у розшуку на етапі судового провадження.
У справі заявлені прокурором 23 свідки.
11 потерпілих (фізичні та юридичні особи).
Потерпіла юридична особа має до обвинуваченого вимоги матеріального характеру в частині відшкодування шкоди.
На цей час, потерпілі та свідки в даному кримінальному провадженні не допитані, обвинувачений обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких, відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено у тому числі довічне позбавлення волі, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними.
При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаної особи, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій він піддається до кримінальної відповідальності, з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.
Обставини регламентовані ст. 178 КПК України, у світлі даних про обвинуваченого, у поєднанні з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених, у цій справі, доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені, самі по собі, навіть, при їх дійсній наявності, не можуть бути такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 зазначеного Кодексу, у цій ситуації, так як є доведеною наявність обставин визначених ст. 177 КПК України.
Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 315 КПК України.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.
Поряд з цим, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Так, у цій справі, строк утримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строк утримання під вартою відповідає критерію розумності.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, запобіжний західу вигляді утримання під вартою вважати продовженим у межах строків визначених вказаним Кодексом.

Також, суд враховує, що у світлі норм ч. 7 ст. 182 КПК України, яка регламентує, що у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі від 03.04.2018, а саме 528 600 гривень, у вигляді тримання під вартою, з огляду на що, у порядку вказаної статті зазначеного Кодексу повторно відсутні підстави визначати заставу.
Доводи сторони захисту проте, що розмір застави є для обвинуваченого завідомо непомірним, суд у світлі конкретних обставин цієї справита характеристики особи обвинуваченого, як і його матеріального становища, сприймає критично.
Тим паче, що такий розмір визначений у межах передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, для осіб, які підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинах.
Про надмірність могла б іти мова у разі застосування положень абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді утримання під вартою вважати продовженим до 22.07.2018.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:40 год. 29.05.2018.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3