Справа № 206/2518/18
Провадження № 1-в/206/312/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро письмову заяву представника комунального закладу Дніпропетровська міська поліклінінка № 1 Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 2 групи з дитинства, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про припинення застосування примусових заходів медичного характеру, суд -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із письмовою заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення письмової заяви.

Представник заявника та ОСОБА_6 повідомлені належним чином про дату та час слухання справи, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, просили задовольнити письмову заяву.

Захисник-адвокат вважала за необхідне задовольнити письмову заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.

Згідно ч.1ст.95 КК Українипродовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеруздійснюєтьсясудомзаписьмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимогст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до п.18постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,ст. 95 КК України введеноположенняпро можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення)їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієїзаявивисновку комісії лікарів-психіатрів.

У висновку комісії лікарів-психіатрів № 71 від 07.05.2018 року вказано, що на тлі проведеного лікування та комплексу реабілітаційним заходів психічний стан залишався стабільним на протязі всього знаходження в стаціонарі - спокійна, впорядкована поведінка, відсутність афективних розладів, агресивних та аутоагресивних тенденцій, псіхопродуктивної симптоматики, стабільний настрій, погладшення патологічних поведінкових реакцій, таким чином ОСОБА_6 особливої небезпеки для себе та оточуючих не зумовлює. Комісією із трьох лікарів зроблено висновок про те, що ОСОБА_6 рекомедовано припинити примусові заходи медичного характеру у вигляді примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом.

Керуючись ст.ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.94,95 Кримінального кодексу України, ст.ст.372,503, 512-514 КПК України,постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд,-

УХВАЛИВ:

Письмову заяву представника комунальради лікаря-психіатра ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_6 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Припинити застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторного примусового лікування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1