Справа № 202/5615/18
Провадження № 1-кс/202/5618/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000327,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000327.
В обґрунтування клопотання заявник вказує, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 року витребувано з незаконного володіння ОСОБА_5 на його користь грошові кошти у розмірі 516 970,81 грн. При примусовому виконанні вказаного рішення державний виконавець Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області встановив, що рішення суду ОСОБА_5 навмисно не виконав, витребувані з незаконного володіння останнього грошові кошти привласнив. 29.01.2018 року державний виконавець повідомив орган досудового розслідування про факти привласнення грошових коштів ОСОБА_5 та умисного невиконання рішення суду. 26.03.2018 року у кримінальному провадженні № 0000327 ним, заявником у справі, подано цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування заподіяної шкоди та збитків. Крім того, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2009 року ОСОБА_5 заборонено відчужувати, витрачати, передавати, переміщувати або здійснювати будь-які дії з грошовими коштами у сумі 516 970,81 грн. Таким чином, належні і присуджені ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 516 970,81 грн. знаходяться у незаконному володінні ОСОБА_5 .
З метою забезпечення цивільного позову та збереження речових доказів заявник просив накласти арешт на грошові кошти у сумі 516 970,81, що протиправно утримуються ОСОБА_5 внаслідок умисного невиконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 року.
Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити
Слідчий в судовому засіданні просила вирішити дане питання відповідно до вимог діючого законодавства.
Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження № 0000327 від 31.05.2018 року, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами кримінального провадження № 0000327 від 23.02.2018 року встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 0417/2-154/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкод, витребування майна. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2009 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та заборонено ОСОБА_5 відчужувати, витрачати, передавати, переміщувати або здійснювати будь-які дії (в тому числі здійснювати різного роду незаконні інсинуації) з грошовими коштами у сумі 516 970,81 грн., котрі ним отримано на підставі договору зберігання № 01-ох від 01.07.2004 року.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 року було витребувано з незаконного володіння та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 516 970,81 грн.
29.01.2018 року державний виконавець Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області звернувся до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 щодо умисного невиконання рішення суду від 20.06.2011 року і привласнення грошових коштів ОСОБА_3 .
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2018 року було зобов`язано начальника Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості за повідомленням державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області від 29.01.2018 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 382 КК України.
23.02.2018 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000327 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, за фактом невиконання ОСОБА_5 судового рішення.
26.03.2018 року у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року ОСОБА_3 було подано цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення з останнього доходу, котрий ОСОБА_3 міг би отримати від незаконного володіння грошовими коштами у сумі 516 970,81 грн., котрий, на його думку, становить 134 911,24 грн., інфляційних втрат , трьох відсотків річних у розмірі 422 28934 грн., моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.
Відповідно до вимог статті 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, цивільного позивача, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту, слідчий суддя виходить з того, що грошові кошти у сумі 516 970,81 грн., на котрі просить накласти арешт ОСОБА_3 , рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 року у цивільній справі № 0417/2-154/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і витребування майна вже стягнуті з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 .
Вказані грошові кошти речовими доказами у даному кримінальному провадженні не визнавались, а тому арешт на ці кошти не може бути накладений з метою збереження речових доказів, як зазначає заявник.
Крім того, відповідно до узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особами, обвинувальний акт щодо яких передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
В даному випадку ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні не пред`явлено підозри.
За встановлених обставин вважаю, що клопотання ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000327 на грошові кошти ОСОБА_5 у розмірі 516 970,81 гривень є передчасним і задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000327 на грошові кошти ОСОБА_5 у розмірі 516 970,81 гривень відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1