Справа № 171/2854/14-к
В И Р О К
іменем України

21 травня 2018 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , представників потерпілих адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , захисника ОСОБА_18 , обвинуваченого ОСОБА_19 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0000598 по обвинуваченню ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працюючого, перебуває в шлюбі, має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:
02.05.2014 року в світлий час доби, приблизно о 19 год., ОСОБА_19 , керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_20 , рухався по сухому асфальтовому покриттю автомобільної дороги по вулиці Садовій в с. Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області з боку вулиці Б. Хмельницького в напрямку вулиці К.Маркса зі швидкістю 60 км/год.
Під час руху на перехресті вулиць Садова та Першотравнева, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виявленні небезпеки для руху, ОСОБА_19 несвоєчасно зреагував на небезпечну ситуацію і здійснив зіткнення з мопедом «Honda Dio» під керуванням водія ОСОБА_21 , пасажиром якого була ОСОБА_12 .
Таким чином, водій ОСОБА_19 грубо порушив п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 « Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої водій мопеда «Honda Dio» ОСОБА_22 загинув на місці пригоди, а пасажир мопеда ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_19 вимог п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху спричинило дорожньо-транспортну пригоду, під час якої ОСОБА_21 , 1971 р.н., спричинено тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на верхньому повіці ока; синця на внутрішньобічній поверхні правого передпліччя у нижній третині з переходом на тильну поверхню правої кисті на фоні якого та поруч два садна на тильній поверхні кисті; внутрішнього шкірного крововиливу на передньовнутрішній поверхні правого стегна у середній третині; синюшності правого стегна; синця на задньовнутрішній поверхні правого стегна у нижній третині з переходом на праву гомілку; множинних саден на передній внутрішній та задніх поверхнях правої гомілки у верхній третині; забитої рани на передній поверхні правої гомілки; забитої рани на тильній поверхні правої стопив ділянці першої плюснової кістки під трьома накладними хірургічними швами; забитої рани на тильній поверхні правої стопи в ділянці 2-3 п`ясних кісток; чотирьох саден на передній поверхні лівого колінного суглобу; крововиливів в м`які тканини грудної клітини в ділянці 1-9 ребер від середньої ключичної до середньо пахової лінії; повного відривного перелому ключиці та першого ребра праворуч з розходженням до 2 см; повних косо-поперечних переломів ребер 1, 2, 3 праворуч по лопаточній та середньо ключичним лініям, 2-10 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії; крововиливів у міжреберні м`язи по множинним анатомічним лініям; крововиливу у ліву приниркову клітковину; крововиливів у всі стінки сечового міхура; множинних деревоподібних розривів селезінки на діафрагмальній поверхні та на базальній поверхні; крововиливів на передній поверхні серцевої сорочки; повних переломів лобкового симфізу по типу «метелик» з крововиливами у прилеглі м`які тканини; повного косо-поперечного перелому правої стегнової кістки у нижній третині з утворенням уламка трикутної форми.
Всі виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини транспортного засобу з послідуючим падінням на тверде нерівне дорожнє покриття, що могло бути при умовах та обставинах дорожньо-транспортної пригоди. Смерть ОСОБА_21 настала від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток тулуба та кінцівок і ускладнилися розвитком шоку.
Пасажир мопеда ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, яка супроводжувалась розривом селезінки і виникненням гематоми печінки, перелому лонних кісток праворуч і ліворуч і сідничної кістки праворуч, вертлюгового заглиблення ліворуч, відкритого багатосколового перелому кісток лівої гомілки з ушкодженням судинного пучка з послідуючою частковою ампутацією лівої гомілки, правобічного гемотораксу, гемоперетоніуму, синця обличчя, рваної рани верхньої і нижньої третини лівої гомілки, які виникли від дії тупих твердих предметів, як з обмеженою, так і необмеженою травмуючою поверхнею, або при ударі об такі предмети, що могло бути в умовах дорожньо-транспортної пригоди. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, допущеної водієм ОСОБА_19 через злочинну недбалість, було спричинено загибель водія мопеду «Honda Dio» ОСОБА_21 , а пасажиру мопеду ОСОБА_12 спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_19 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 02.05.2014 року приблизно о 19 год. він, керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Садовій в с. Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області, з боку вул. Б.Хмельницького в напрямку вул. К.Маркса зі швидкістю приблизно 57 км на годину. Асфальтове покриття дороги було мокрим, перед цим пройшов дощ. Туману не було. Він дуже добре знає дороги села Ленінське і орієнтується, де головні дороги, а де - другорядні. Разом з ним в автомобілі знаходилось два пасажира: ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , один з них сидів на передньому, а другий на задньому пасажирських сидіннях. В цей час ще було світло, видимість добра. Автомобіль був справний. Переднє вікно було пошкоджено, але оглядовість це не обмежувало. В попутному та зустрічному напрямку ніякі транспортні засоби не рухалися. Його автомобіль рухався близько 1-го метру від правого краю проїзної частини дороги. Коли він проїжджав мимо магазину в районі перехрестя вулиць Садова та Першотравнева, щось привернуло його увагу і він подивився в ліве зовнішнє дзеркало заднього виду, потім в праве зовнішнє дзеркало заднього виду і тому не побачив, що спереду його автомобіля до перехрестя вулиць наближається мопед, на якому були водій та пасажир. Тільки коли він відвів погляд від дзеркал заднього виду і поглянув вперед по ходу керованого ним автомобіля, вже на перехресті він побачив мопед, який перетинав смугу руху його автомобілю. Як тільки він побачив мопед, він спочатку виконав маневр вліво, а потім загальмував, бо зрозумів, що не зможе запобігти зіткненню. Чому зразу не загальмував, не може пояснити. Побачив мопед перед зіткненням. Коли він їхав, то до правого краю узбіччя було приблизно 1 м, по даній автодорозі можуть їхати два автомобілі. Кузнєцов їхав по лівій полосі руху, по зустрічній полосі. Зіткнення сталося до перехрестя. Удар прийшовся в середину мопеду. ОСОБА_25 зрізав кут перехрестя і був у нетверезому стані. Свідки прийшли після ДТП. Автомобіль, яким він керував, належить іншій особі, прізвища якої він не знає. 01.05.2014 року він взяв автомобіль, щоб відвезти дітей в Нікополь. Вину у скоєнні даної ДТП визнає частково, оскільки у скоєнні ДТП також наявна вина водія ОСОБА_21 .
Провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, суд приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_19 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яка підтверджується наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що вона є матір`ю загиблого в результаті ДТП ОСОБА_21 , свідком обставин ДТП вона не була. 03.05.2014 року вранці на її мобільний телефон зателефонувала знайома, яка повідомила, що син знаходиться в лікарні м. Кривий Ріг, тому що напередодні попав у ДТП. Вона відразу з м. Нікополь поїхала до с. Ленінське. На подвір`ї будинку, де проживав син зі співмешканкою ОСОБА_26 , до неї підійшла сусідка, яка їй телефонувала, і повідомила, що ОСОБА_27 помер. Обставин ДТП сусідка не знала. Цивільний позов підтримала та просить його задовольнити.
З пояснень потерпілої ОСОБА_12 встановлено, що обставин ДТП вона не пам`ятає. Співмешканець ОСОБА_28 мав свій мопед. 02.05.2014 року той позвав її поїхати з ним, щоб відвезти борг знайомим. Вони відвезли борг і поверталися на мопеді додому. Далі вона нічого не пам`ятає.
Потерпіла ОСОБА_13 показала, що є рідною сестрою ОСОБА_12 , надані до справи чеки це її доля у витратах. Всі кошти на лікування ОСОБА_29 несла вся сім`я: мати, дві доньки та вона. Серед наданих чеків є чеки і про її витрати. Її життя після ДТП змінилося, у неї не було достатньо часу для сім`ї, дітей, онуків. Вона завжди була із сестрою на протязі 40 років, разом з нею переживала подію ДТП. ОСОБА_26 нічого конкретного не розповідала, обставини ДТП не пам`ятала. Померла сестра 14.12.2017 року. Після розтину лікарі сказали, що у сестри був рак матки. При житті онкологію сестра не лікувала, бо не знала про це.
Свідок ОСОБА_30 показав, що він здійснював виїзд на місце ДТП і повідомляв про це працівників слідчого управління. Про ДТП його повідомила чергова частина. Протокол огляду місця події складав він. Місцем події було місце поблизу дитячого садку с. Ленінське. Автомобіль і мопед були доставлені до відділку міліції. Було проведено трасо логічну експертизу. Матеріали справи були доставлені до слідчого управління. Смерть потерпілого настала в короткий проміжок часу. На місці події з ним був працівник ДАІ. Якою машиною він добирався до місця події, він не пам`ятає. Усі ДТП на території Апостолівського району розслідує він. При складанні протоколу могла виникнути механічна помилка. ОСОБА_31 - слідчий криміналіст, оглядає все. Жодних сумнівів в тому, що за кермом автомобілю знаходився ОСОБА_32 , не виникло. Водій ОСОБА_32 був направлений до мед. закладу на встановлення стану сп`яніння. Події відбувалися давно, він багато чого вже не пам`ятає. На скільки він пам`ятає, ОСОБА_32 взяв автомобіль у ОСОБА_33 , щоб відвезти гостей із села Ленінське в село Мар`янське. Про це йому розповів ОСОБА_32 . Мухін це дільничний с. Ленінське і Мар`янське. Він не пам`ятає, щоб той був на місці ДТП. Як проводилося переміщення мопеду, він не пам`ятає, він цим не займався, хто переміщав мопед не знає. Кваліфікація дій координується з управлінням. Заміри на місці ДТП та складання схеми проводилися особисто ним. Понятими на місці події були жителі села. Процедура складання протоколу та час проходить по різному. Він склав протокол, ознайомив з ним та дав підписати понятим і всім учасникам ДТП. Відсутність в протоколі підпису ОСОБА_34 пояснює механічною помилкою. Той приймав участь в огляді місця ДТП, складанні схеми та протоколу ДТП. Зазначення в протоколі огляду місця ДТП часу проведення слідчої дії з 18 до 19 год. вважає технічною помилкою, оскільки згідно матеріалів, що містяться у справі, «швидка допомога» до потерпілих ОСОБА_35 та ОСОБА_26 була викликана після 19 год., що свідчить про проведення огляду місця ДТП після 19 год., але точно час вказати за сплином часу не може.
Свідок ОСОБА_36 показав, що йому доручили розслідування даного ДТП в кінці вересня на початку жовтня 2014 року. Він призначав експертизу стосовно жінки ОСОБА_37 . Слідчий експеримент проводився з участю потерпілої ОСОБА_37 у присутності адвоката ОСОБА_38 . В ході експерименту встановлювали траєкторію руху транспортних засобів, місце зіткнення. Потерпіла сама особисто показувала обставини ДТП на місці. Він з`ясував належність автомобілю, але встановлена особа на допит не з`явилася. Було встановлено, що місцем ДТП є перехрестя рівнозначних доріг, нерегульоване. На місці ДТП були поняті, зауважень від понятих не було. Потерпіла сама була на слідчому експерименті. Рябка не було, так як відмовився. Виникла технічна помилка в часі ДТП в протоколі вказано, що огляд проведено з 18 до 19-00 год., але в ході досудового слідства ним на підставі доказів було встановлено, що ДТП сталася близько 19 год., що свідчить про те, що огляд місця події був проведений пізніше.
Свідок ОСОБА_23 показав, що 02.05.2014 року після обіду він разом з ОСОБА_39 приїхав у с. Ленінське відпочити на базу відпочинку. Їх підвезли до перехрестя, а далі вони з ОСОБА_39 пішли пішки. Ввечері, коли темніло, він зателефонував ОСОБА_40 , щоб той їх забрав на перехресті вулиць, назви яких він не пам`ятає. ОСОБА_32 забрав їх з бази приблизно о 19 20 годині, при цьому керував чорним джипом. Тільки вони поїхали, як через кілька хвилин він почув удар. Він вийшов з машини, сів на лавку та зателефонував дружині, яка його забрала на «ДЕО». За кермом джипу був саме ОСОБА_32 , при цьому і вони, і ОСОБА_32 були тверезими. ОСОБА_32 їхав не швидко, коли почув удар, то машина різко загальмувала. Він побачив, що вдарили скутер. В автомобілі були він та ОСОБА_41 . Він сидів на передньому сидінні, біля водія. Коли вийшов з машини, на скутері нікого не бачив, скутер був перед автомобілем, потерпілих не бачив. Він не цікавився, хто був на скутері, у нього боліла нога та від побаченого був шок, він відразу пішов і сів на лавку. ОСОБА_32 говорив, що треба викликати міліцію, але він міліцію не дочекався.
З пояснень свідка ОСОБА_21 встановлено, що ОСОБА_34 він не знає, потерпілий ОСОБА_42 - син. Про аварію та смерть сина йому повідомив його менший син. На другий день він був на місці аварії. Там побачив, що від скутера був гальмівний шлях, а від автомобілю гальмівного шляху не було. Вулиць с. Ленінське він не знає. Хто показав йому місце аварії, він не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_43 показала, що з часу події пройшло 4 роки, тому точну дату та час події вона не пригадує. В той час вона знаходилася дома, на кухні. Це було у другій половині дня. Почула хлопок і здогадалася, що сталася ДТП. Вона вибігла на вулицю. Хто там був із сторонніх не пам`ятає, бо зразу побачила потерпілих, які лежали на землі під забором біля її подвір`я. Вона відразу зателефонувала на «швидку» та хірургу. Навпроти її будинку вона побачила автомобіль. Збоку капота стояли ОСОБА_32 і ще один чоловік, якого вона не знає. Хто ще був на місці, вона не може сказати, бо це були перехожі, які йшли до магазину. Скутер занесли до неї на подвір`я, приблизно через тиждень скутер забрали, про що їй сказав чоловік. Вона з чоловіком підписувала протокол огляду місця події та схему до нього.
Допитана у якості свідка ОСОБА_44 показала, що очевидцем ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_42 та постраждала його співмешканка, вона не була. Коли сталася ДТП, вона не пам`ятає, але в той день і час вона перебувала в магазині, що знаходиться на вулиці, де сталося ДТП. Коли вона вийшла з магазину, по дорозі дуже швидко їхала машина. Через декілька секунд вона почула стук. Вона разом із ОСОБА_45 підійшли до місця аварії, то побачила автомобіль, біля якого було троє чоловіків, один з яких був на костилях і говорив, що він не причетний, так як попросив його підвезти. Також вона побачила ОСОБА_46 з жінкою, а також мопед, який валявся на дорозі. Автомобіль був на правій стороні по ходу руху, мопед валявся на дорозі, де саме, не пам`ятає.
Відповідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 02.05.2014 року місцем ДТП є перехрестя вул. Садова та вул. Першотравнева в с. Ленінське на горизонтальній ділянці асфальтованої дороги, стан покриття якої - чисте та вологе, дорожні знаки відсутні. Транспортні засоби: автомобіль «Міцубісі», державний номер НОМЕР_1 , та мопед «Хонда Діо», розташовані на проїзній частині дороги. Автомобіль «Міцубісі» має пошкодження у вигляді пошкодженого та деформованого переднього бампера, розбитої лівої передньої блок-фари, деформованого переднього додаткового металевого відбійника; у мопеда «Хонда» деформована та пошкоджена пластикова обшивка з обох боків, деформовано кермо; на лівому узбіччі та на проїзній частині дороги наявні шматки пластикової обшивки мопеду, на дорожньому покритті наявні сліди ковзання частин ТЗ, а саме подряпин, залишених виступаючими деталями мопеду. Згідно даного протоколу огляд місця ДТП проводився з 18 до 19 год. (арк. КП 5-14).
З довідок КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» №№ 24, 25 на ім`я ОСОБА_21 та ОСОБА_12 та з копій карток виїзду швидкої медичної допомоги від 02.05.2014 року (арк.КП 15-18) встановлено, що виклик до КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» щодо вказаних потерпілих надійшов 02.05.2014 року о 19 год. 22 хв.
В результаті огляду автомобілю «Міцубісі Паджеро Спорт», д.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 р.в., виявлено, що на автомобілі деформовано: праве переднє крило, передній капот (кришка), захисний металевий пристрій; розбито: декоративна решітка, передній бампер (переважно з лівої сторони); накладка на передньому лівому крилі; внутрішня тріщина лівої блок-фари. Дані огляду автомобіля зафіксовано протоколом огляду від 06.05.2014 року з фототаблицями (арк. КП 36-41).
З протоколу огляду від 06.05.2014 року мопеду «Хонда Діо», без державного номеру, та фото таблиць до протоколу, вбачається, що мопед має пошкодження всієї площі транспортного засобу, деформовано раму з лівого боку, розбитий увесь пластик на транспортному засобі (арк. КП 42-47).
Слідчим експериментом, проведеним 14.10.2014 року на перехресті доріг вул. Садова та вул. Першотравнева в с. Ленінське за участю потерпілої ОСОБА_12 , встановлено, що автомобіль «Міцубісі» до перехрестя рухався на відстані 1,0 м від правого краю проїзної частини дороги. Мопед «Хонда» до перехрестя рухався на відстані 0,8 м від правого краю проїзної частини дороги. На відстані 8,8 м перед ближнім краєм проїзної частини вул. Садова мопед почав зміщуватися вліво до середини дороги. З моменту перетину середини дороги вул. Першотравневої мопед подолав відстань по дузі повороту 11,4 м. Місце зіткнення розташоване на відстані 15,7 м перед електроопором № 126 та на відстані 3,4 м від правого краю проїзної частини вул. Садова по ходу руху автомобіля «Міцубісі». В момент зіткнення мопед був розташований так, що від його заднього габариту до правого краю проїзної частини вул. Садова відстань складала 2,7 м. Перед зіткненням автомобіль «Міцубісі» повернув вліво, до зіткнення автомобіль не гальмував, тобто сповільнення його не було. До перехрестя мопед рухався зі швидкістю 30 км/год, перед перехрестям сповільнювався, а по дузі повороту рухався зі швидкістю 10 км/год. Дані слідчого експерименту оформлено протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою та таблиць зображення до нього (арк. КП 153-159).
Відповідно до висновку експерта від 24.09.2014 року № 70/29-421 в даному випадку мало місце перехресне, поперечне, блокуюче зіткнення автомобілю «Міцубісі Паджеро» та мопеда «Хонда», при якому їх повздовжні вісі були розташовані під кутом приблизно 90+5 градусів відносно повздовжньої вісі автомобіля «Міцубісі Паджеро», при цьому вони контактували з перекриттям 1,4 м відносно лівої бокової поверхні автомобіля «Міцубісі Паджеро», державний номер НОМЕР_1 (арк. КП 114-121).
Висновком експерта від 22.10.2014 року № 58/27-290 встановлено, що в діях водія ОСОБА_19 з керування автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport» вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, що настала. В діях водія ОСОБА_21 з керування мопедом «Honda Dio» вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події ДТП (арк. КП 162-166). Висновком експерта від 13.12.2017 року № 8/10.1/339 підтверджено, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій мопеда «Honda Dio» ОСОБА_21 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1, 10.5 ПДР України, вказаний водій мав технічну можливість запобігти зіткненню з а/м «Mitsubishi Pajero Sport», при цьому невідповідність вказаним вимогам ПДР України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події ДТП; крім того, в заданій дорожньо-транспортній ситуації для запобігання ДТП водій а/м «Mitsubishi Pajero Sport» ОСОБА_19 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України, водій ОСОБА_19 мав технічну можливість уникнути ДТП, в діях водія ОСОБА_19 з керування а/м «Mitsubishi Pajero Sport» вбачається невідповідність вимогам п.12.3 ПДР України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, що настала (а.с.163-167, т.2).
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 2313/12 від 17.10.2014 року у ОСОБА_12 малися наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота, яка супроводжувалася розривом селезінки і виникненням гематоми печінки; перелом лонних кісток праворуч і ліворуч і сідничної кістки праворуч, вертлюгового заглиблення ліворуч; відкритий багатоскалковий перелом кісток лівої гомілки з ушкодженням судинного пучка з послідуючою частковою ампутацією лівої гомілки; правобічний гематоракс, гемоперетоніум; синець обличчя; рвана рана верхньої і нижньої третини лівої гомілки. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, які могли мати як обмежену так і необмежену травмуючу поверхню, або при ударі об такі предмети, що могло бути в умовах дорожньо-транспортної пригоди, тобто при обставинах, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Час виникнення ушкоджень відповідає 02.05.2014 року. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Виникнення всіх тілесних ушкоджень у потерпілої знаходяться в прямому причинному зв`язку з обставинами дорожньо-транспортної пригоди (арк. КП 143-146).
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 888 від 04.06.2014 року при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_21 виявлені наступні тілесні ушкодження: забита рана на верхньому повіці лівого ока; синець на верхньому повіці лівого ока; синець на внутрішньобічній поверхні правого передпліччя у нижній третині з переходом на тильну поверхню правої кісті, на фоні якого та поруч два садна на тильній поверхні кисті; внутрішньошкірний крововилив на передньовнутрішній поверхні правого стегна у середній третині; синюшність правого стегна; синець на задньовнутрішній поверхні правого стегна у нижній третині з переходом на праву гомілку; множинні садна на передній внутрішній та задніх поверхнях правої гомілки у верхній третині; забита рана на передній поверхні правої гомілки; забита рана на тильній поверхні правої стопи в ділянці першої плюснової кістки під трьома накладеними хірургічними швами; забита рана на тильній поверхні правої стопи в ділянці 2-3 п`ясних кісток; 4 садна на передній поверхні лівого колінного суглобу; крововиливи в м`які тканини грудної клітини в проекції правої ключиці 1-6 ребро праворуч від грудинної до передньопахвової лінії та ліворуч в ділянці 1-9 ребра від середньоключичної до середньопахвової лінії; повний відривний перелом ключиці та першого ребра праворуч з розходженням до 2 см; повні косо-поперечні переломи ребер 1,2,3 праворуч по лопаточній та середньо ключичним лініям, 2-10 ребра ліворуч по середньо ключичній лінії; крововиливи у міжреберні м`язи по множинним анатомічним лініям; крововилив у ліву приниркову клітковину; крововиливи у всі стінки сечового міхура; множинні деревоподібні розриви селезінки на діафрагмальній поверхні та на базальній поверхні; крововиливи на передній поверхні серцевої сорочки; виявлено повні переломи лобкового симфізу по типу «метелика» з крововиливами у прилеглі м`які тканини; повний косо-поперечний перелом правої стегнової кістки у нижній третині з утворенням уламка трикутної форми. Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу з послідуючим падінням на тверде нерівне дорожнє покриття, що могло бути при умовах та обставинах дорожньо-транспортної пригоди. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії тяжкого ступеня тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_21 наступила від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток тулуба та кінцівок і ускладнилася розвитком шоку. При судово-токсигологічному дослідженні крові, вилученої з трупа ОСОБА_21 , виявлений етиловий спирт у кількості 1,14 проміллє, що відносно живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння (арк. КП 20-28).
Досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними і допустимими, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст.87, 99 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_19 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, встановлених судом. Дії обвинуваченого ОСОБА_19 правильно кваліфіковані якпорушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд враховує його вік, сімейний та матеріальний стан, те, що обвинувачений працездатний, не зайнятий суспільно-корисною працею, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивну характеристику за місцем проживання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який вчинено з необережності, суд також враховує конкретні обставини скоєного ним злочину та його відношення до цього, щире каяття, часткове відшкодування шкоди, також враховує, що вчинений обвинуваченим злочин згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого на підставі ст.66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

У судовому засіданні захисник заявила клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_19 амністії, оскільки він має на утриманні двох малолітніх дітей, 2007 та 2003 року народження, скоїв тяжкий злочин з необережності, при цьому перебував у тверезому стані. Обвинувачений підтримав дане клопотання та просить його задовольнити.

Прокурор та інші учасники кримінального провадження не заперечують проти застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Досліджуючи матеріали, що характеризують обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_19 має на утриманні малолітніх дітей, 2003 та 2007 року народження. Крім того, обвинувачений вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив у травні 2014 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки обмежень щодо застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлено, суд вважає, за можливе застосувати до обвинуваченого амністію та звільнити останнього від призначеного покарання.

26.04.2016 року потерпілою ОСОБА_12 пред`явлено позов до ОСОБА_19 та ПАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином (а.с.115-119). Згідно свідоцтва про смерть (а.с.177, т.2) ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за вказаним позовом на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Позивачем ОСОБА_11 заявлено вимоги, які були уточнені в ході судового розгляду справи, про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 25787 грн. та моральної шкоди в сумі 300000 гр., заподіяних злочином (а.с.20-21, 42-46, т.1).

В обґрунтування заявлених вимог потерпіла ОСОБА_11 зазначила, що в результаті злочинних дій ОСОБА_19 загинув її син ОСОБА_21 , чим їй заподіяно матеріальну шкоду, загальною сумою 25 787 грн., яка складається з витрат, понесених нею на поховання сина, організацію поминальних обідів, облаштування місця поховання. Моральна шкода, заподіяна їй цивільним відповідачем ОСОБА_19 , полягає в душевних переживаннях у зв`язку зі втратою єдиного сина. Хід її життя був повністю порушений. У зв`язку з передчасною смертю сина вона переживає сильний стрес, перебуває в сильній депресії, у неї різко порушився стан здоров`я, порушився сон. Тепер вона не може займатися своїми звичними справами, перебуває в пригніченому стані, переживає моральні страждання, бо сподівалася на сина як на опору в старості. До теперішнього часу обвинувачений відшкодував їй лише 5000 грн. Враховуючи важкість та невідворотність завданої шкоди, тривалість страждань та нервових напружень, просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 300000 грн.

Обвинуваченим ОСОБА_19 подано заперечення на позов (а.с.40-41, 59-61, т.1), в якому зазначено, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, також наявна вина водія ОСОБА_21 , крім того, позивачем не пред`явлено вимоги до страховика, що є самостійною підставою для відмови у позові. В судовому засіданні обвинувачений позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не визнав, вимоги щодо стягнення моральної шкоди визнав частково на суму 70000 грн. та пояснив, що визнає свою вину у завданні потерпілій моральної шкоди, але просить врахувати його сімейний та матеріальний стан, вину водія ОСОБА_21 , який також винен у вчиненні ДТП та керував мопедом у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно наданого позивачем ОСОБА_11 товарного чеку на придбання ритуальних товарів та послуг ОСОБА_11 було витрачено 9717 грн. Тільки в цій частині суд приймає до уваги та визнає належними та допустимими доказами у справі вказані товарний чек та рахунок-замовлення, якими підтверджено понесені позивачем витрати на поховання.

Таким чином, судом на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивачем ОСОБА_11 понесено витрати на поховання сина на загальну суму 9717 грн., тому з ОСОБА_19 на користь позивача ОСОБА_11 підлягають стягненню витрати в сумі 9717 гр. В іншій частині витрати на поховання сина, організацію поминальних обідів, облаштування місця поховання свого підтвердження не знайшли, тому в цій частині позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» витрати на поминальні обіди не відносяться до витрат, пов`язаних із похованням.
Незаконними діями обвинуваченого позивачу ОСОБА_11 було завдано моральних страждань, оскільки в результаті неправомірних дій обвинуваченого наступила смерть її сина ОСОБА_21 . Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд зазначає, що правопорушення є необережним, оскільки обвинувачений не мав умислу на порушення ПДР України, внаслідок якого загинув ОСОБА_21 , суд враховує, що матеріалами справи підтверджено не тільки вину обвинуваченого ОСОБА_19 , а й наявність вини у скоєнні ДТП ОСОБА_47 , також суд враховує матеріальний стан відповідача, який офіційно не працевлаштований, має незначні доходи від утримання підсобного господарства, має на утриманні двох дітей, що не досягли повноліття, та враховує часткове відшкодування завданої шкоди.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, характер і обсяг душевних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_11 у зв`язку зі втратою сина, невідворотність наслідків, що настали від неправомірних дій ОСОБА_19 , принцип розумності та справедливості, керуючись ст.ст.1167, 1193, 23 ЦК України, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_11 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково у розмірі 80 000 грн.

Заперечення обвинуваченого проти позову щодо непред`явлення вимог позивачем ОСОБА_11 до страховика суд не бере до уваги як необґрунтовані, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року).
Позивачами ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 пред`явлено позовні вимоги до ОСОБА_19 про відшкодування на користь кожного позивача матеріальної шкоди, заподіяної злочином, в розмірі по 8054,49 грн. та моральної шкоди, заподіяної злочином, в розмірі по 100000 грн.

В обґрунтування моральної шкоди позивачі зазначили, що потерпіла ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , доводиться їм рідною людиною, після отримання ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень внаслідок злочинних дій обвинуваченого вони зазнали сильних душевних страждань в зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, оскільки ОСОБА_12 була прикута до ліжка, відчувала сильний біль, а їм довелося тривалий час доглядати за ОСОБА_12 , яка не могла себе обслуговувати. Уклад їхнього життя був повністю зруйнований, вони змушені були повністю відмовитися від відпочинку, подорожей та розваг, тому просять стягнути з обвинуваченого на користь кожного позивача по 100000 грн. моральної шкоди. Оскільки всі витрати на придбання призначених лікарями медичних препаратів та лікування ОСОБА_12 здійснювалися за їх рахунок, тож злочинними діями ОСОБА_19 було завдано матеріальної шкоди саме їм. Підтверджені понесені витрати на придбання лікарських засобів та медичних препаратів для ОСОБА_12 становлять: 24163,49 грн., що підтверджується відповідними чеками, долученими до позовної заяви ОСОБА_12 , тому вважають, що вказані витрати мають бути стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_19 на їхню користь у рівних частинах по 8054,49 грн. кожній.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти заявлених до нього вимог, оскільки позивачі були залучені до участі у справі у якості правонаступників потерпілої ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок онкогологічного захворювання. Проти позову заперечує, оскільки: 1) позивачі не надали доказів, що вони дійсно є правонаступниками померлої ОСОБА_12 ; 2) позивачі не мають права на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ОСОБА_12 внаслідок ДТП, оскільки моральна шкода не була за життя присуджена ОСОБА_12 , а матеріальна шкода завдана внаслідок ДТП, а не на підставі договірних зобов`язань; 3) суд залучив позивачів як правонаступників ОСОБА_12 , але позивачі вимагають стягнення шкоди як особи, яким нібито було завдано матеріальну та моральну шкоду, при цьому не надано жодних доказів на підтвердження позовних вимог, позивачі вказують на документи, долучені до позову ОСОБА_12 , але ОСОБА_12 надала вказані документи на підтвердження свого позову і стверджувала в судовому засіданні, що саме вона понесла вказані у позові витрати; 4) позивачами не взято до уваги вину водія ОСОБА_21 у скоєнні ДТП; 5) водій ОСОБА_21 та ОСОБА_12 під час ДТП знаходилися у стані алкогольного сп`яніння; 6) позивачами не надано жодних доказів на підтвердження факту завдання їм моральної шкоди та її розміру.
Обвинувачений заперечує проти даного позову в цілому та вважає, що вказані позивачі не мають права на відшкодування матеріальної та моральної шкоди з підстав, зазначених у відзиві на позов.
Представник позивачів адвокат ОСОБА_16 позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити.
Суд, заслухавши доводи учасників судового провадження та дослідивши надані докази, приходить до висновку про відмову в позові з наступних підстав.

ОСОБА_12 була залучена до участі у справі у якості потерпілої в зв`язку зі скоєнням ОСОБА_19 ДТП 02.05.2014 року, внаслідок якої ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

В зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілої ОСОБА_12 її близькі родичі ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 звернулися до суду із заявами про залучення їх до участі у дані справі у якості потерпілих. Ухвалами суду від 17 січня та 21 лютого 2018 року на підставі положень ст.55 КПК України вказаних осіб залучено до участі у справі у якості потерпілих.

Звернувшись з відповідним позовом до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивачі ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в обґрунтування позовних вимог посилаються на положення ст.ст.55-56 КПК України та вважають що вони як правонаступники померлої ОСОБА_12 мають право на відшкодування шкоди.

В порушення вимог ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України позивачами не надано докази на підтвердження факту прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_12 в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 або ч.1 ст.1269 ЦК України, тобто позивачами не доведено, що вони є правонаступниками померлої ОСОБА_12 .

Крім того, положення частин першої-третьої ст.55 КПК України поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї особи, яка померла, виключно у випадку, якщо смерть особи настала внаслідок кримінального правопорушення (частина 5 статті 55 КПК України).

Копією висновку судово-медичного експерта № 310 від 12.01.2018 року підтверджено, що смерть ОСОБА_12 настала від онкологічного захворювання злоякісного новоутворення (кругло клітинна саркома матки не уточненої первинної (тіла або шийки) локалізації з проростанням пухлини (метастазами) в брижу тонкого кишківника та шлунок, що свідчить про те, що смерть ОСОБА_12 не знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, внаслідок якої вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, а тому позовні вимоги про відшкодування шкоди з ОСОБА_19 є необґрунтованими.

Вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_19 понесених позивачами витрат на лікування ОСОБА_12 в сумі 24163,49 грн. також задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи 26.04.2016 року потерпілою ОСОБА_12 пред`явлено позов до ОСОБА_19 та ПАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, при цьому ОСОБА_12 просила стягнути, зокрема, витрати на лікування в сумі 24163,49 грн. з ПАТ «Київський страховий дім», з ОСОБА_19 позивач просила стягнути моральну шкоду в сумі 484599,43 грн. Позовні вимоги в судовому засіданні 21.09.2016 року ОСОБА_12 підтримала та пояснила, зокрема, що витрати на лікування в сумі 24163,49 грн. були понесені безпосередньо нею.

Обгрунтовуючи вимоги щодо витрат на лікування, позивачі зазначили, що витрати в сумі 24163,49 грн. фактично були понесені ними, а не ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_12 не могла фізично здійснювати придбання ліків та препаратів за станом здоров`я, а тому просять взяти до уваги як докази документи, які пред`явила ОСОБА_12 до свого позову.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог положень ст.81 ЦПК України позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту понесення ними витрат на лікування ОСОБА_12 . Надані до позову ОСОБА_12 документи фіскальні чеки, рецепти, товарні чеки, видаткові накладні (а.с.125-150, т.1) оформлені на ім`я ОСОБА_12 , тому суд не бере їх до уваги.

Документів, що підтверджують факт придбання лікарських засобів та медичних препаратів для лікування ОСОБА_12 , позивачами в порушення вимог ст.ст.81,83 ЦПК України суду не надано, тому суд вважає факт придбання позивачами лікарських та медичних препаратів і засобів на загальну суму 24163,49 грн. недоведеним.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в позові ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в повному обсязі.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення експертизна загальну суму 4314 грн. 26 коп. (1474,2 грн.+860,86 грн.+1979,2 грн.).

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_19 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_19 звільнити від призначеного покарання.

Речові докази по справі автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_20 , повернути власнику, мопед «Honda Dio», переданий на зберігання ОСОБА_12 , вважати повернутим за належністю.
Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 9717 грн., моральну шкоду в сумі 80000 грн., всього в сумі 89717 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_19 , ПАТ «Київський страховий дім» закрити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_19 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 4314 грн. 26 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1