Постанова

Іменем України
20 червня 2018 року

м. Київ
справа № 405/798/17

провадження № 51-379км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2017 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015583, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Долинське Олександрійського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останнього разу за вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2009 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 23 грудня 2013 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на нього покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Апеляційним судом Кіровоградської області вирок суду першої інстанції в частині призначеного засудженому покарання скасовано й 15 серпня 2017 року ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В іншій частині вирок залишено без змін.

ОСОБА_6 узято під варту в залі суду; ухвалено обчислювати початок строку відбування покарання засудженому з 15 серпня 2017 року.
ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна повторно за таких обставин.
14 грудня 2016 року, приблизно о 13.00 год, знаходячись на платформі АС № 2, яка розташована на вул. Є. Тельнова, 2 у м. Кропивницькому повторно, таємно викрав у ОСОБА_7 мобільний телефон «Lenovo А2020», чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2617 грн.
09 січня 2016 року, приблизно о 16.20 год, ОСОБА_6 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Центральний ринок», яка розташована на вул. Преображенській у м. Кропивницькому, повторно, таємно викрав із кишені куртки ОСОБА_8 планшет «Nomi С070010», чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1790 грн.
11 січня 2016 року, приблизно о 15.00 год, ОСОБА_6 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Готель Київ», яка розташована на вул. В.Перспективній у м. Кропивницькому, повторно, таємно викрав із кишені куртки ОСОБА_9 належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Doogee Х6», чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1683 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 ставить вимогу про скасування вироку суду апеляційної інстанції з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та порушення кримінального процесуального закону. Зазначає, що апеляційний суд дійшов безпідставного висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції, яким його було звільнено від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки це потягло призначення несправедливого покарання внаслідок суворості. Вважає, що вирок апеляційного суду не вмотивований належним чином. Крім того, вказує на порушення права на захист, зокрема, зазначає, що йому не було вручено копію апеляційної скарги прокурора, внаслідок чого він був позбавлений можливості подати заперечення на неї; у судовому засіданні апеляційного суду був відсутній захисник. Звертає увагу, що потерпілі, які не мали до нього претензій, не були повідомлені про слухання кримінального провадження в апеляційному порядку.

Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги і вважала, що вирок апеляційного суду необхідно залишити без зміни.
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України не оспорюються у касаційній скарзі засудженого.

Доводи ОСОБА_6 про те, що суд апеляційної інстанції необгрунтовано дійшов висновку щодо неможливості його виправлення без відбування покарання, внаслідок чого обрав покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, є безпідставними.
З вироку суду апеляційної інстанції видно, що суд, перевіряючи в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , звернув увагу, що, суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, не врахував обставини, які свідчать про те, що застосування ст. 75 КК України не сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів. При цьому апеляційний суд правильно врахував, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, в тому числі за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, знову вчинив корисливий злочин, а саме три епізоди крадіжки протягом короткого проміжку часу. З семи судимостей ОСОБА_6 шість разів був засуджений за злочини проти власності. Раніше він вже був звільнений судом від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, однак в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке був засуджений. Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 не зробив для себе належних висновків і є особою, яка являє підвищену суспільну небезпечність.
Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, а отже, і про безпідставність рішення суду першої інстанції про його звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України.
Покарання, призначене ОСОБА_6 , відповідає вимогами ст. ст. 50, 65 КК України. Воно є необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання та ухвалюючи свій вирок, апеляційний суд навів підстави для прийняття такого рішення. Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 420 КПК України.
Доводи ОСОБА_6 про порушення його права на захист у зв`язку з тим, що в апеляційному суді кримінальне провадження розглянуто у відсутність його захисника, є необгрунтованими. Так, ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні бажав самостійно захищати свої права та інтереси й не залучав адвоката для здійснення свого захисту. Будучи ознайомленим зі своїми правами, в тому числі з правом на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави, він не повідомляв суду про бажання мати захисника та не заявляв клопотання про його призначення судом. Оскільки у даному кримінальному провадженні участь захисника згідно з положеннями ст. 52 КПК України не є обов`язковою, то підстав вважати, що судом не дотримано процесуального права ОСОБА_6 на захист немає.

Необґрунтованими є посилання ОСОБА_6 на те, що йому не було вручено копію апеляційної скарги прокурора, що позбавило його можливості подати заперечення на цю скаргу. З матеріалів провадження видно, що копія апеляційної скарги прокурора була направлена засудженому разом із копією ухвали про відкриття апеляційного провадження за цією скаргою та пам`яткою про процесуальні права та обов`язки.
Непереконливими є доводи засудженого про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з тим, що потерпілі у даному кримінальному провадженні не були належним чином повідомлені про розгляд кримінального провадження в апеляційному суді. В матеріалах провадження наявні дані про те, що потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 повідомлялися про місце і час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора. Участь потерпілих під час розгляду кримінального провадження не була визнана апеляційним судом обов`язковою, тому розгляд провадження за їх відсутності не суперечить вимогам закону.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б впливали на обгрунтованість вироку апеляційного суду відносно засудженого ОСОБА_6 , перевіркою кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України та § 3 Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3