Справа №489/1037/18 19.09.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000431, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2018 року відносно
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівське Вітовського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2018 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України, та їй призначено покарання: за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК України, у виді 1 місяця арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ухвалено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, ухвалено до призначеного покарання, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.01.2018 р., та остаточно визначити покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.
Ухвалено строк покарання обчислювати з дня затримання засудженої.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_5 просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що з вироком суду не згодна в частині призначення покарання, вину визнає повністю, щиро кається, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, злочин вчинила у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, батько дітей їм не допомагає.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

30.01.2018 р. близько 12.25 год. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні літньої кухні домоволодіння по АДРЕСА_2 , умисно викрала офіційні документи, а саме: біометричний паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 19.08.2016 р. Вітовським РВ УДМС України в Миколаївській області, та картку платника податків за № НОМЕР_2 , видану 17.10.2016 р. Жовтневим відділенням Баштанської ОДПІ, на ім`я ОСОБА_7 для подальшого їх використання з метою незаконного заволодіння грошовими коштами ПАТ КБ «ПриватБанк».
31.01.2018 р. о 09.06 год. ОСОБА_5 , діючи повторно, знаходячись у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» по вул. Будівельників, 10/2 в м. Миколаєві, маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом обману, використовуючи біометричний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , намагалася оформити кредитну картку «Універсальна» та в подальшому заволодіти грошовими коштами банку в сумі 3 000 грн., проте не вчинила всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від її волі, внаслідок виявлення спеціалістом по обслуговуванню клієнтів відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_8 , відмінності у зовнішності осіб та відмові у продовженні операції щодо отримання вказаної картки.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України, тобто у незаконному заволодінні паспортом та іншим важливим офіційним документом, та за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаних у вироку злочинів за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Дії обвинуваченої кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим офіційним документом, та за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, як незакінчений замах на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинений повторно, та апелянтом не оспорюються.

Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим та обґрунтованим виходячи з наступного.
За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини не доведення злочину до кінця, відсутність заподіяної шкоди, особу обвинуваченої, яка раніше судима, вчинила злочин в період іспитового строку, характеризується негативно, зловживає алкоголем, має чотирьох малолітніх дітей. Визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Тобто врахував і ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачена
Покарання судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_5 , на думку апеляційного суду, призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Оскільки злочин ОСОБА_5 вчинений протягом іспитового строку, судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 71 КК України, при визначенні остаточного покарання, до нового покарання обґрунтовано частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.01.2018 р.

За наведеного, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним і підстав для його зміни, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2018 року відносно ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3