Провадження № 1-кс/344/7734/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погодженого з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000247 від 18.04.2018,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 09.10.2018 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 18.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, підозру в межах якого повідомлено ОСОБА_5 .

Санкція злочину передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні установлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який на праві приватної спільної часткової власності володіє майном, а саме 1/2 земельної ділянки площею 2,8914 гектар, кадастровий номер :05:006:0038, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Теофіпольський район, Гаврилівська сільська рада, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 140571847.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив таке задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про слухання справи без його участі, та щодо задоволення даного клопотання заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

У відповідності до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зокрема, слідчий суддя також враховує і те, що згідно ст.366 ЦК України передбачає можливість подальшого стягнення, в тому числі конфіскації частини нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності шляхом виділення його частки в натурі. Проте, слід позбавити права ОСОБА_5 щодо даної земельної ділянки тільки в частині відчуження та розпорядження, залишивши право користування 1/2 частки власної земельної ділянки.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , а саме 1/2 частки земельної ділянки площею 2,8914 гектар, кадастровий номер :05:006:0038, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Теофіпольський район, Гаврилівська сільська рада та яка йому належить на праві 1/2 спільної часткової власності.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 12.10.2018 року