Справа № 192/567/18
Провадження № 1-в/192/214/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21», засудженого вироком Інгулецького районного суду м.Кривого рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2015 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна; ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24 квітня 2015 року по 02 листопада 2015 року,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК №21 ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 24.04.2015 року
Кінець строку: 15.11.2019 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, яке в судовому засіданні підтримав та просив задовольнити у зв`язку з тим, що він своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважав, що засуджений не довів свого виправлення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК №21» знаходиться з 12 листопада 2015 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, з січня 2016 року працював робочим СЗЦ-3, з 20 червня 2016 року працює у діжковому цеху, до праці ставиться добре (а.с.8,16).

Згідно характеристики ОСОБА_3 характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться формально, потребує контролю з боку адміністрації, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт» та «Професія», не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.
Згідно довідки про заохочення та стягнення убачається, що на даний період часу ОСОБА_3 має два заохочення, допустив три порушення режиму утримання, стягнення за два з яких погашені у встановленому законом порядку (а.с.9).

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Оскільки засуджений хоча і працевлаштований, проте має лише одне заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, застосоване до нього 15 грудня 2017 року, за умови відбування покарання з 12 листопада 2015 року, а також має стягнення у виді суворої догани, застосоване до нього 17 січня 2018 року. Тому суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а згідно характеристики лише намагається стати на шлях виправлення, що не може свідчити про його виправлення.
Крім того, комісією установи було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_3 як особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення, як такий, що не довів свого виправлення.
Суд звертає увагу на те, що відбуття певного строку покарання, отримання освіти, приймання участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу під час відбування покарання не є безумовними підставами для звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково.
Також судом враховано те що, ОСОБА_3 в 2012 році звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте не зробив для себе належних висновків і знову вчинив умисні злочини, у тому числі тяжкий.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а тому в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1