Провадження № 11-кп/792/401/18
Справа № 675/871/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.06.2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_10 ,
розглянула в режимі відеоконференцзв`язку в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2018 року,-
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», погодженого з головою спостережної комісії при Ізяславській районній державній адміністрації Хмельницькій області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_10 .

Відмовляючи в задоволенні подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_10 , суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_10 не довів свого виправлення, наявні в матеріалах подання обставини не вказують на виправлення засудженого, як підставу для застосування умовно-дострокового звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 , як видно з її змісту, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що два притягнення до дисциплінарної відповідальності на даний час погашені. Всі інші обставини, які наявні в матеріалах справи, свідчать про його виправлення, що, на його думку, є достатніми підставами для застосування умовно-дострокового звільнення щодо нього, однак суд першої інстанції таких обставин не врахував.

Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, представників «Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» в підтримання доводів апеляційної скарги засудженого, думку прокурора ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги, ОСОБА_8 , який в наступному засіданні заперечував проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, особової справи та щоденник індивідуальної роботи з засудженим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової про задоволення клопотання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання з наступних підстав.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що оскаржена ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Обгрунтованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. З оскарженої ухвали вбачається, що всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обгрунтована та не вмотивована.
За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною працею та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано до засуджених за злочин, вчинений в віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання в виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин до погашення або зняття судимості знову вчинила злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила в віці до вісімнадцяти років новий умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2013 року за ст.ст. 289 ч. 2, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі (раніше був засуджений тим же судом 15 червня 2012 року за ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 70, 75, 104 КК України на 4 роки позбавлення волі, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки).
Початок строку відбування покарання - 31 липня 2013 року, кінець строку - 31 січня 2019 року, на час розгляду клопотання засуджений утримувався в Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)».
В обгрунтування доводів подання, за погодженням з спостережною комісією при Ізяславській районній державній адміністрації Хмельницької області, начальник установи вказував, що засуджений ОСОБА_10 сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
З матеріалів подання, даних особової справи та даних щоденника індивідуальної роботи з засудженим вбачається, що за період відбування покарання в установі засуджений характеризується позитивно, працевлаштований, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня.
За час відбування покарання з 24 жовтня 2013 року в Прилуцькій виховній колонії Чернігівської області закінчив курси у Прилуцькому професійно-технічному училищі при Прилуцькій виховній колонії Чернігівської області та здобув в 2015 році професію «Елетрозварювальник ручного зварювання ІІ розряду». В Прилуцькій загальноосвітній школі ІІ-ІІІ ступенів здобув повну загальну середню освіту, характеризувався задовільно та добре, порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не отримував, що підтверджується даними характеристики, що міститься в справі.
У Державній установі «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» відбуває покарання з 30 жовтня 2015 року, в 2016 році здобув професію «Верстатник деревообробних верстатів ІІ розряду», має три заохочення, залучається до різних видів робіт з благоустрою місць позбавлення волі, до яких ставиться сумлінно, проявляє зацікавленість в кінцевих результатах. Сумлінним відношенням до роботи показує позитивний приклад іншим засудженим відділення. 11 серпня 2016 року переведений в дільницю соціальної реабілітації та працевлаштований різноробочим. Бере участь в програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Правова просвіта», «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», визнає свою вину у вчинених злочинах, відсутній цивільний позов, на профілактичних обліках не перебуває, що підтверджується даними характеристики.
Відмовляючи в застосуванні такої пільги до засудженого, суд першої інстанції фактично виходив з того, що, утримуючись в Київському слідчому ізоляторі, засуджений допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до відповідальності, та при слідуванні транзитом в Чернігівському слідчому ізоляторі знову допустив порушення режиму утримання, за що теж притягувався до дисциплінарної відповідальності. В 2016 році йому було відмовлено в застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, в 2015-16 р.р. характеризувався задовільно, впродовж 2017-18 р.р. не мав норми виробітку 100 %, тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_10 не довів того, що сумлінною поведінкою та чесним ставленням до праці той довів своє виправлення.
Однак такі висновки судом першої інстанції, на переконання колегії суддів зроблені без повного врахування всіх даних, що стосуються засудженого, в справі відсутні дані, які б негативно характеризували засудженого впродовж всього періоду відбування покарання. Два дисциплінарних стягнення, які на нього були накладені в 2013 та в 2015 роках, є погашеними, при цьому апеляційний суд також враховує характер таких порушень: «нанесення татуювання» та «відмова віддати ковдру», що, за відсутності інших фактів порушення правил та умов відбування покарання, за які б він був би притягнутий до дисциплінарної відповідальності, не дають підстав вважати його злісним порушником порядку відбування покарання. Впродовж 2017-18 р.р. тричі ОСОБА_10 заохочувався за зразкову поведінку.
Згідно з даними особової справи засуджений 11 серпня 2016 року переведений у дільницю соціальної реабілітації. Згідно пояснень представників Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)» під час розгляду справи судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду залучався до різних видів з благоустрою місць позбавлення волі, до яких ставиться сумлінно, при залученні до праці в повній мірі виконує покладені на нього обов`язки, тому факт відсутності 100% виробітку після переведення до дільниці соціальної реабілітації, не дає підстав вважати, що в діях засудженого відсутні ознаки сумлінного ставлення до праці.
Ті обставини, що засуджений ОСОБА_10 вчинив злочин, за який відбуває покарання, під час іспитового строку за попереднім вироком, тяжкість вчинених ним злочинів, як підстави для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання, апеляційний суд вважає, що вони не відповідають положенням закону. Ступінь тяжкості та суспільна небезпечність злочину враховуються при з`ясуванні питання про наявність чи відсутність формальної підстави для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання, тобто при визначенні строку відбутого засудженою особою покарання, необхідного для умовно-дострокового звільнення.
Підставами для умовно-дострокового звільнення відповідно до вимог ст. 107 КК України є доведення засудженим свого виправлення своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання, а також фактичне відбуття передбаченої законом частини призначеного покарання, тому вид суспільних відносин, на які посягав засуджений, та вид вчиненого злочину, не можуть братись до уваги при вирішенні питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Зважаючи на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі перевірив всі обставини провадження, необґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_10 . Колегія суддів вважає, що зібрані та досліджені докази в сукупності дають підстави вважати, що засуджений ОСОБА_10 , який відбув частину покарання, призначеного вироком суду, як того вимагають положення ст. 107 КК України, своє сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення подання адміністрації установи виконання покарання, погодженого з спостережною комісією, та звільнення засудженого ОСОБА_10 умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 7 місяців 5 днів.
На час розгляду справи апеляційним судом невідбута частина призначеного покарання засудженим ОСОБА_10 становила 7 місяців 5 днів, що підтверджується наданою апеляційному суду довідкою установи.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2018 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», погодженого з головою спостережної комісії при Ізяславській районній державній адміністрації Хмельницької області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи «Ізяславська виправна колонія (№ 31)», погоджене з головою спостережної комісії при Ізяславській районній державній адміністрації Хмельницької області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_10 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_10 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2013 року за ст.ст. 289 ч. 2, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк покарання, що становить 7 (сім) місяців 5 (п`ять) днів.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з часу її проголошення до Верховного Суду, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_3