Провадження № 11-кп/795/772/2018
Категорія - ст. 286 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005099 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 червня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, пенсіонера, особи з третьою групою інвалідності, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_6 , - звільнено від відбуття призначеного судом покарання на підставі п.п. «в» та «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави - 790 (сімсот дев`яносто) грн. 96 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 1215 (одну тисячу двісті п`ятнадцять) грн. 10 коп. на відшкодування майнової шкоди, 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. Врешті позову відмовлено.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 30 травня 2016 року, о 14 год. 40 хв., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в місті Чернігові по вулиці О.Міхнюка (колишня назва вулиця Воїнів Інтернаціоналістів) зі сторони вулиці Г.Полуботка в напрямку вулиці Шевченка.

Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться на перехресті вулиць О.Міхнюка Шевченка в м. Чернігові, ОСОБА_6 , зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом та, в подальшому проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не подовжив зупинку не розпочинаючи рух автомобіля, таким чином не дав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на останню.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми з переломом потиличної кістки зліва, епідуральної гематоми на рівні перелому, забою головного мозку, гематоми та садна потиличної ділянки голови, які згідно висновку судово медичної експертизи № 720 від 26.07.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 10.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, що перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій вказує про незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції просив вирок скасувати, та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Вказує, що районним судом не враховані та не усунуті протиріччя в показах потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 та протоколом оглядом місця ДТП. Також, суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , оскільки вона не проводила особисто експертизу, а лише залучалась іншим експертом, що суперечить п. 1 ч 5 ст. 69 КПК України. Враховуючи, що експерт ОСОБА_12 провела експертизу №720 від 26.07.2016 року не особисто, тому вона є неналежним доказом. Вказує, що експертиза №431 від 29.09.2017 року істотно суперечать матеріалам кримінального провадження. Вважає строки проведення експертизи № 720 сумнівно короткими. КТ головного мозку від 31.05.2016 року, наданий на дослідження, зроблено медичним центом Тесла, відносно якого відсутня інформація про наявність ліцензії на здійснення медичної практики. Обстановка місця ДТП на час проведення слідчого експерименту є зміненою, оскільки на вказаному перехресті проводились ремонтні роботи. Не вказано хто проводив вимірювання під час проведення слідчого експерименту та його проведено без участі обвинуваченого. Суд залишив поза увагою клопотання ОСОБА_6 , щодо проведення слідчого експерименту та призначення додаткової судової авто технічної експертизи.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану адвокатом апеляційну скаргу просили її задовольнити з викладених підстав, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_13 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні місцевого суду, що 30.05.2016, приблизно о 14 год. 40 хв., вона поверталася з занять до гуртожитку. Рухалася по тротуару по вулиці Шевченка в місті Чернігові. Погода була ясна, асфальтне покриття проїзної частини було сухе. Вона рухалася з правого боку Красного мосту по напрямку до піцерії «Базис» та щоб потрапити до гуртожитку, що знаходиться по вул. О.Міхнюка, їй необхідно було перейти перехрестя вулиць Шевченка та О.Міхнюка. Подолання перехрестя мало здійснюватися через нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожнім знаком та «зеброю». Підходячи до пішохідного переходу, вона побачила, що з лівого від неї боку наближається автомобіль «Волга» білого кольору. Інших автомобілів не було. Вона зупинилася перед пішохідним переходом, думала, що пропустить автомобіль і потім піде. В цей час автомобіль «Волга» також зупинився десь за чотири метри до пішохідного переходу. Вона подумала, що водій автомобілю надає перевагу їй в русі. Коли вона почала рух по пішохідному переходу, то автомобіль стояв. Коли він почав рух вона не бачила. Пам`ятає, що зробила десь п`ять кроків по пішохідному переходу, відбулося зіткнення в її лівий бік, внаслідок чого її відкинуло назад і вона вдарилася головою об асфальт. Пам`ятає, що опинилася на бордюрі і спілкувалася з викладачем ОСОБА_10 . Під час слідчого експерименту за її участі всі заміри робилися вірно.

Показаннями свідка ОСОБА_10 в районному суді, що 30.05.2016, в денний час, на перехресті вулиць Шевченка та О.Міхнюка в м. Чернігові на тротуарі поруч з пішохідним переходом сиділа потерпіла ОСОБА_9 , яка є її колишньою студенткою, та трималася за голову руками. Задні колеса автомобілю були на пішохідному переході. Потерпіла не могла нічого сказати, не реагувала на питання. Вона дочекалася приїзду поліції та швидкої. Супроводжувала потерпілу до лікарні і знаходилася з нею до приїзду батьків. Крові на потерпілій вона не бачила. У потерпілої була гематома в області голови та її нудило.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка є головним позаштатним спеціалістом з рентгенології Управління охорони здоров`я при Чернігівській ОДА та працює лікарем рентгенологом Чернігівської обласної лікарні, в судовому засіданні показала, що залучалася для консультації судовим експертом ОСОБА_12 при проведенні судово - медичної експертизи. На першій КТ головного мозку від 31.05.2016 була зафіксована наявність перелому потиличної кістки зліва з переходом на основу та епідуральна гематома на рівні перелому. На контрольній КТ головного мозку від 15.06.2016, яка проводилася через два тижні епідуральна гематома була відсутня. Це цілком природньо, оскільки в наслідок медикаментозного лікування епідуральна гематома розсмокталася.

Показаннями експерта ОСОБА_14 в судовому засіданні районного суду підтвердив, що у даному кримінальному провадженні складав висновок № 431 від 29.09.2017. В постанові слідчого при призначення експертизи механізму та обставин ДТП був наведений комплекс вихідних даних, достатній для відповіді на поставлені слідчим питання. Для проведення експертизи надавалися матеріали кримінального провадження. При проведенні експертизи в тому числі враховувалися дані, викладені в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та протоколі проведення слідчого експерименту. З моменту знаходження пішохода на невеликій відстані від нерегульованого пішохідного переходу та руху в його бік, водій транспортного засобу має перевагу для руху, але у відповідності до п. 12.3 ПДР повинен вжити всіх заходів до уникнення ДТП. З моменту виходу пішохода на пішохідний перехід пріоритет міняється відповідно до п. 18.1 ПДР і перевагу має пішохід. В даному конкретному випадку засобом уникнення ДТП було подовження зупинки транспортним засобом.

Показаннями експерта ОСОБА_12 , які були надані в судовому засіданні суду першої інстанції, що на підставі постанови слідчого вона проводила судово медичну експертизу потерпілої ОСОБА_15 , за результатами якої був складений висновок № 720 від 26.07.2016. Експертний висновок по потерпілій ОСОБА_9 був лише один, який мається в матеріалах кримінального провадження. Для проведення експертизи надавалися дві КТ головного мозку від 31.05.2016 та від 15.06.2016. У зв`язку з цим під час проведення експертизи вона зверталася за консультацією до лікаря рентгенолога Чернігівської обласної лікарні ОСОБА_11 .. Виявилося, що на рівні епідуральної гематоми мається перелом потиличної кістки у потерпілої ОСОБА_9 ..

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.05.2016 фототаблиці та план - схеми до нього, відповідно до яких зафіксовано, що місцем здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_9 є нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», «Проїзд без зупинки заборонено», на нерегульованому перехресті вулиць О.Міхнюка Шевченка в м. Чернігові, покриття проїзної частини асфальтобетонне, сухе, ДТП сталося за світлої пори доби, на автомобілі «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 зафіксовані потертості бруду на передньому бампері справа, а також слідчим зроблені відповідні заміри.

Висновком КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» від 30.05.2016 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого 30.05.2016 водій ОСОБА_6 керував транспортним засобом в тверезому стані.

Висновком експерта № 720 від 26.07.2016, відповідно до якого у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми з переломом потиличної кістки зліва, епідуральної гематоми на рівні перелому, забою головного мозку, гематоми та садна потиличної ділянки голови, які виникли 30.05.2016 і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.03.2017 та план - схеми до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 пояснила та показала на місці, що 30.05.2016, приблизно о 14 год. 40 хв., вона рухалася зі сторони вулиці Пушкіна та зупинилася перед нерегульованим пішохідним переходом на нерегульованому перехресті вулиць Шевченка та Воїнів Інтернаціоналістів в м. Чернігові, оскільки з лівого від неї боку зі сторони вулиці Г.Полуботка до перехрестя наближався автомобіль «Волга». Цей автомобіль також зупинився перед пішохідним переходом, надаючи їй перевагу. Вона подивилася праворуч, щоб не було іншого транспорту і рушила по пішохідному переходу не змінюючи напрямку руху. Зробивши 4-5 кроків, відчула, що її корпусом вдарив автомобіль. Внаслідок цього вона нахилилася над капотом автомобіля та коли він зупинився її відкинуло назад. Що було далі вона не пам`ятає. Слідчим з участю понятих та потерпілої ОСОБА_9 були проведені відповідні заміри.

Висновком експерта № 431 від 29.09.2017, відповідно до якого з моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля «ГАЗ» - відновлення руху пішохода в напрямку пішохідного переходу, водій автомобіля мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом подовження зупинки автомобілю, тобто шляхом виконання вимог пунктів 10.1, 12.3 ПДР; з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід, водій автомобілю «ГАЗ» мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом повної зупинки автомобілю до місця первинного контакту, за умов руху керованим автомобілем з початковою швидкістю не більше 30 км / год. (в тому числі і 5 км / год. як за показаннями водія автомобілю «ГАЗ» в поясненні від 30.05.2016); з моменту початку руху пішохода в бік пішохідного переходу водій автомобілю «ГАЗ» у відповідності до вимог пунктів 10.1, 12.3 ПДР повинен був подовжити зупинку не розпочинаючи рух автомобіля «ГАЗ», а з моменту виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід подовжувати зупинку у відповідності до вимог п. 18.1 ПДР; з технічної точки зору, причиною події виникнення даної дорожньо транспортної пригоди є дії водія автомобіля «ГАЗ» щодо початку руху керованого автомобіля з місця зупинки, в яких вбачається невідповідність вимогам пунктів 10.1, 12.3 ПДР.

Також, в суді першої інстанції сторонами кримінального провадження не заперечується той факт, що 30.05.2016 наїзд технічно справного автомобіля марки «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_9 стався за світлої пори доби, сухої погоди, чіткої видимості напрямку руху, на нерегульованому пішохідному переході на перехресті вулиць Шевченка та О.Міхнюка в м. Чернігові.

Вказаний факт також підтверджується протоколом огляду місця події дорожньо - транспортної пригоди від 30.05.2016 і схемою протоколу огляду місця дорожньої транспортної пригоди.

Згідно протоколу огляду місця події від 30.05.2016 відстань від лівого краю пішохідного переходу до верхньої частини стоп лінії дорівнює 1,6 м., а не 0,4 м. як на це вказує адвокат в своїй скарзі, тим самим вводячи суд в оману.

Тому, висновок потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона побачила транспортний засіб, який зупинився на відстані від пішохідного переходу близькій до 4 метрів, відповідає дійсності. Крім того, це було перевірено в умовах слідчого експерименту, проведеного за її участю на досудовому розслідуванні.

Крім того, апелянтом не вказано яким чином вказана, на його думку «суперечність» (яка перевірена експериментальним шляхом) вплинула на законність прийнятого рішення.

Вказівку апелянта, що експертиза № 431 від 29.09.2017 року істотно суперечить матеріалам кримінального провадження, суд вважає безпідставною.

Так, умовність висновків експерта ОСОБА_14 полягає у тому, що експерт надає відповіді за тими умовами - вихідними даними, які вказуються ініціатором проведення експертизи у постанові. У разі зміни умови завдання зміняться й відповіді експерта, однак їх умовність не зникне. Про це вказував у суді першої інстанції сам експерт.

Фрагментарність наданих потерпілою ОСОБА_9 даних під час слідчого експерименту полягала у тому, що вона не могла зазначити швидкість руху транспортного засобу. У той же час, дані про темп свого руху, а також місце контакту на проїжджій частині, були достатніми для надання відповідей на поставлені експерту запитання.

Крім того, хоч сторона захисту й заперечує цей факт, однак експертом зроблені й розрахунки технічної можливості водія уникнути наїзду на потерпілу з урахуванням граничної швидкості транспортного засобу та швидкості, на яку вказав у своїх поясненнях обвинувачений ОСОБА_6 (висновок експерта № 431 від 29.09.2017 сторінка 6). Таким чином, експертом перед наданням висновку вивчались всі матеріали кримінального провадження та враховувались й ті дані, що надані обвинуваченим, а тому принцип об`єктивності та повноти дотримано у повному обсязі і відсутні жодні припущення.

Щодо інших суперечностей у показах свідка ОСОБА_10 , колегія вважає, що допит вказаного свідка у судовому засіданні стосувався того, де після дорожньо-транспортної пригоди перебувала потерпіла, в якому вона була стані, а також, що вона говорила про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

А висунуте обвинувачення відносно ОСОБА_6 ґрунтується на тому, що він здійснив наїзд передньою частиною транспортного засобу марки «Волга», а не в результаті руху заднім ходом. Крім того, у розпорядженні суду були в наявності всі фотоілюстративні таблиці до протоколу огляду місця події від 30.05.2016, і суд першої інстанції повністю мав вказав, що задні коле перебували на відстані 0,4 м. від верхньої частині «СТОП» лінії.

Так, твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не усунуті протиріччя в показах потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 та протоколом оглядом місця ДТП, колегія вважає необґрунтованими.

Також, колегія суддів вважає безпідставними твердження адвоката ОСОБА_7 , що експертом ОСОБА_16 порушено положення п. 1 ч. 5 ст. 69 КПК України, що тягне за собою визнання експертного висновку неналежним доказом.

Відповідно до 2.10. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, при виконанні експертиз, в яких виникла необхідність вирішення спеціальних питань, що не входять до компетенції судово-медичного експерта, і потрібна консультація фахівця у відповідній галузі медицини, або у разі потреби у проведенні огляду особи, яка піддається судово-медичній експертизі у лікаря-фахівця, що працює в іншому закладі охорони здоров`я, судово-медичний експерт за погодженням з особою, яка призначила експертизу, має право залучати цього фахівця для проведення всіх необхідних досліджень, для вирішення питань, поставлених перед експертизою.

Так, експерт ОСОБА_16 під час роз`яснення у судовому засіданні місцевого суду свого висновку зазначила, що вказаний висновок надавався нею особисто. У той же час, у зв`язку з виниклою необхідністю для уточнення тих обставин, які потребували застосування спеціальних знань в рентгенології, був залучений для надання консультації головний позаштатний спеціаліст з рентгенології Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА ОСОБА_17 , в порядку п. 2.10 вказаної Інструкції.

При цьому, ОСОБА_17 вказаний висновок експерта не підписувала.

Що доводів апелянта про строки проведення експертизи, колегія суддів вважає їх, також, безпідставними.

Відповідно до п. 1.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 №53/5 визначені Строки проведення експертизи залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу).

Разом з тим, колегія вважає, що вказаний нормативний акт встановлює гранично допустимі строки, які не повинні перевищуватись експертами. У той же час, вказана Інструкція не забороняє проводити експертизи за коротші строки.

Твердження сторони захисту, що КТ головного мозку від 31.05.2016 року, наданий на дослідження, зроблено медичним центом Тесла, відносно якого відсутня інформація про наявність ліцензії на здійснення медичної практики, колегія вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Вказане спростовується ліцензією МОЗ України серія АЕ №197487 від 11 липня 2013 року та витягом про реєстрації вказаного закладу як юридичної особи, з яких вбачається, що ПП «Тесла» зареєстровано як юридичну особу та йому видано ліцензію на зайняття медичною практикою. Тому, КТ головного мозку потерпілої ОСОБА_9 отримано в належний спосіб медичним закладом та є достовірним.

Крім того, в суді першої інстанції стороною захисту не ставилось питання про недостовірність КТ головного мозку потерпілої ОСОБА_9 , зроблених Медичним центром Тесла, в наслідок відсутністю ліцензії у вказаного мед закладу на зайняття медичною практикою.

Твердження адвоката в своїй апеляційній скарзі, що обстановка місця ДТП на час проведення слідчого експерименту є зміненою, оскільки на вказаному перехресті проводились ремонтні роботи, колегія вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що вказана слідча дія проводилась до проведення реконструкції перехрестя вулиць Шевченка та О.Міхнюка в м. Чернігові. Вказана інформація отримувалась від КП «АТП-2528», під час розгляду обвинувального акту у суді першої інстанції на запит прокурора у кримінальному провадженні. Запит надсилався 21.03.2018. Відповідь на вказаний запит направлена комунальним підприємством 23.03.2018.

Відповідно до ч. 1. ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Відповідно до ч. 2 тієї ж статті, за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Виходячи із змісту вказаної статті, слідчому надано право на залучення спеціаліста, а не покладено такий обов`язок.

З матеріалів провадження, зокрема з протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що вказано прізвище, ім`я та по батькові особи, яка проводила вказану слідчу дію, а саме ОСОБА_18 , який і проводив відповідні вимірювання.

Крім того, на час проведення вказаного слідчого експерименту ОСОБА_6 не мав процесуального статусу підозрюваного (обвинуваченого) або свідка. Тому, права, визначені Конституцією України та КПК України, для підозрюваного (обвинуваченого) не порушувались, оскільки ОСОБА_6 не був ними наділений.

Тому, твердження адвоката, що не вказано хто проводив вимірювання під час проведення слідчого експерименту та його проведено без участі обвинуваченого, колегія вважає безпідставними.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання ОСОБА_6 , щодо проведення слідчого експерименту та призначення додаткової судової авто технічної експертизи, колегія, також, не бере до уваги, оскільки суд першої інстанції, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження та вислухавши покази потерпілої, обвинуваченого, експертів та свідків прийшов до правильного переконання про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких необережних злочинів, часткове відшкодування, завданої потерпілій майнової шкоди в сумі 4200 грн., зміст досудової доповіді представника уповноваженого органу з питань пробації, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, але притягувався до адміністративної відповідальності, його вік, сімейний стан: одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, майновий стан обвинуваченого: є пенсіонером, його стан здоров`я: є особою з третьою групою інвалідності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Крім того, місцевим судом правильно враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив необережний тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, не обтяжений перебуванням останнього у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017) є особою з третьою групою інвалідності, має на утриманні неповнолітніх дітей, стосовно яких не позбавлявся батьківських прав, думку обвинуваченого, який не заперечував проти застосування до нього акту амністії, та правильно дійшов висновку, що є всі правові підстави для звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі пп. «в» та «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 червня 2018 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3