Справа № 581/138/18
Провадження № 1-кп/581/29/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2018 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в присутності прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000021 від 9 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, громадянина України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту, протягом січня 2018 року, точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, в денний період часу ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконну порубку дерев у лісі, з корисливою метою, перебуваючи у лісовому насадженні поблизу вулиці Перемоги с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області, а саме в обході № 10, кварталі 17 виділі 70, що перебуває в постійному користуванні Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Липоводолинський агролісгосп» та відноситься до категорії захисності «Інші ліси, що мають важливе значення для захисту природного середовища», за допомогою бензопили марки «БЕЛМАШ» здійснив незаконну порубку 6-ти сироростучих дерев лісу, а саме: породи вільха діаметром 55 см - 2 шт.; породи вільха діаметром 50 см - 2 шт.; породи клену ясенелистого діаметром 21см - 1 шт.; породи тополі діаметром 75 см - 1 шт.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив положення ст. 69 Лісового кодексу України, а саме: спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком. Не маючи такого квитка та не маючи дозволу на порубку дерев ОСОБА_4 , здійснивши незаконну порубку 6 дерев завдав істотної шкоди лісовому насадженню, яка згідно проведеної експертизи становить 70658,13 грн.

Незаконно спиляними деревами ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме дерево клену ясенелистого розпиляв та перевіз до себе додому за адресою АДРЕСА_1 , де використав його на дрова, а дерева вільхи в кількості 4 шт. та дерево тополі, попередньо розпиляне на 4 частини, за допомогою трактора марки МТЗ-82, належного ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 , перетягнув на територію подвір`я свиноферми останнього, розміщене за адресою АДРЕСА_3 для тимчасового зберігання.

Пред`явлене органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_4 сформульоване як «своїми умисними, протиправними діями, що виразились у незаконній порубці дерев у лісі, що спричинило істотну шкоду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України».

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину не визнав, надав показання, що в січні 2018 року самостійно власною бензопилкою спиляв 6 дерев на земельній ділянці, що належала його батькам. Пиляв на дрова ті дерева, які були вже пошкоджені. Не уявляв, що спиляні ним дерева можуть вважатися лісовим масивом і перебувати в користуванні агролісгоспу. Деякі з дерев цього масиву особисто багато років тому висаджував. Спиляні дерева знаходяться від його будинку на відстані 80-100 м, а від городу 5-10 м. Ніяких знаків щодо належності дерев агролісгоспу там немає. Дерева лежали близько 1 місяця, бо був сніг, а потім на початку лютого розпиляв на дрібніші частини. Попрохав односельчанина ОСОБА_7 трактором витягти дерева на зберігання на територію належної йому свиноферми. Дерева перетягував син ОСОБА_7 на тракторі. Був присутній при проведенні слідчих дій на місці порубу дерев.

Факт вчинення порубу не оспорюється учасниками кримінального провадження і доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_8 , згідно яких в січні 2018 року її чоловік ОСОБА_4 пиляв бензопилкою дерева на земельній ділянці, що належить їм, як вона вважала, оскільки раніше земельна ділянка належала батьку обвинуваченого ОСОБА_9 . Земельна ділянка, на якій ОСОБА_4 пиляв дерева, помилково не була включена до державного акту. В той же час їх земельна ділянка межує з землями сільської ради, як зазначено в державному акті;

- показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , згідно яких за проханням ОСОБА_4 , оскільки весною річка розливається і могла змити зпиляні дерева, ОСОБА_10 на тракторі перетягував дерева з ділянки поблизу городу ОСОБА_4 на територію свиноферми, належної ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , згідно яких він в якості працівника відділу Держгеокадастру у Липоводолинському районі у складі комісії виїжджав на місце вчинення порубу, де проводились заміри за допомогою рулетки. Спеціальні прилади при цьому не використовувалися. Місце порубу знаходиться поза межами належної ОСОБА_12 земельної ділянки на земельній ділянці, що перебуває в користуванні агролісгоспу;

- показаннями представника потерпілого ОСОБА_6 , згідно яких взимку 2018 року він, представник земвідділу та працівники поліції виїжджали на місце порубу в с. Капустинці, з собою мали картографічні матеріали, виготовлені Харківською лісовпорядною організацією в 2008 році план насаджень на території Капустинської сільської ради. Лісником були здійснені зрізи, ОСОБА_4 надав акти на землю, представником земвідділу проведені заміри та визначено, що дерева належать агролісгоспу. Поруб здійснений у лісовому насадженні: 17 квартал, виділ 70. Поруб був здійснений на відстані від земельної ділянки ОСОБА_4 приблизно 5 метрів до найближчого пня та приблизно 20 метрів до найвіддаленішого пня. По Капустинській сільській раді державних актів на право користування земельними лісовими ділянками немає, керуються п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України;

- протоколом огляду місця події від 8 лютого 2018 року з фототаблицями, згідно якого виявлено 6 пеньків від сироростучих дерев, з яких бензопилкою зроблено зпили верхніх частин;

- протоколом огляду місця події від 8 лютого 2018 року з фототаблицями території подвір`я свиноферми ФОП ОСОБА_13 , де виявлено 8 стовбурів дерев, з яких бензопилкою зроблено зпили комлевої частини дерев;

- протоколом огляду предмета від 8 лютого 2018 року з фототаблицею бензопикли марки «БЕЛМАШ»;

- протоколом огляду земельної ділянки від 23 лютого 2018 року з фототаблицею належної ОСОБА_4 земельної ділянки;

- висновком судової трасологічної експертизи від 26 лютого 2018 року Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №19/119/6-2/221е, згідно якого поперечні зрізи стовбурів дерев з позначками П2, П3, П4, П5, вилучені в ході огляду місця події від 8 лютого 2018 року, та поперечні зрізи стовбурів дерев з позначками Д2, Д3, Д4, Д5, вилучені в ході огляду місця події від 8 лютого 2018 року на території ферми ФОП ОСОБА_7 , раніше складали одне ціле (один стовбур);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28 лютого 2018 року з відеозаписом.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши докази, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення виходячи з такого.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 91, 92 КПК України у кримінальному провадження підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

В силу ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КК України кримінальна відповідальність за цієї статтею настає за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.

З викладеного слідує, що обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього злочину є наявність спричиненої істотної шкоди довкіллю незаконним порубом дерев.

Предметом злочину є дерева і чагарники, які ростуть у лісах, захисних та інших лісових насадженнях.

Стороною обвинувачення шкода, заподіяна діями обвинуваченого визначена в сумі 70658,13 грн., яка встановлена довідкою Державної екологічної інспекції у Сумській області та Висновком судової економічної експертизи від 23 березня 2018 року №19/119/9-5/9е Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Згідно з вказаним висновком проведеною експертизою в обсязі наданих на дослідження документів підтверджується арифметично сума шкоди у розмірі 70658,13 грн., заподіяна лісу внаслідок незаконного порубу шести дерев на землях лісогосподарського призначення ДП «Липоводолинський агролісгосп» на території Капустинської сільської ради Сумської області в кварталі 17 виділі 70, вказана в довідці Державної екологічної інспекції у Сумській області.

В той же час, відповідно вимог ст. 242 КПК України (в редакції станом на 9 лютого 2018 року) експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо, зокрема, визначення розміру шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Отже, в даному кримінальному провадженні доведенню підлягає наявність заподіяння шкоди навколишньому середовищу.

Наявність чи відсутність заподіяної шкоди відповідно до п.6 ч.2 ст. 242 КПК України обов`язково встановлюється шляхом експертного дослідження.

Відповідно до Розділу VIII Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, визначення розміру збитків від пошкодження або знищення об`єктів рослинного світу належить до основних завдань екологічної експертизи.

В свою чергу, відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ зазначеної Інструкції, економічною є експертиза бухгалтерського та податкового обліку, фінансово-господарської діяльності, фінансово-кредитних операцій.

Згідно з вимогами ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

На тій підставі, що слідчий або прокурор у даній справі мали звернутися до експерта для проведення екологічної експертизи з метою визначення завданої порубом дерев навколишньому середовищу шкоди, суд визнає недопустимим доказом розміру шкоди висновок судової економічної експертизи від 23 березня 2018 року №19/119/9-5/9е Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

В свою чергу, на цій же підставі визнається недопустимим доказом розміру шкоди довідка Державної екологічної інспекції у Сумській області.

Водночас, поняття «істотна шкода» є оціночним. Питання істотності шкоди, завданої незаконним порубом, слід вирішувати в кожному окремому випадку з урахуванням всіх обставин справи та із застосуванням матеріального та екологічного підходів.

Завдана екологічна шкода може оцінюватись не тільки у матеріально-грошовому еквіваленті, а й з позиції негативного впливу на довкілля. Такий вплив не може мати об`єктивної матеріальної оцінки. Завдана незаконною порубкою екологічна шкода більш небезпечна, ніж матеріальна, адже останню можна відшкодувати.

Відповідно до абз. 3 п. 9 Постанови Верховного суду України №17 від 10 грудня 2004 року «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» у справах про злочини, відповідальність за які передбачена ст. 246 КК України шкода визнається істотною, коли: були знищені певні види дерев у тій чи іншій місцевості; погіршилися породний склад, якість, захисні, водоохоронні й інші екологічні властивості лісу; виникли труднощі у відтворенні заліснення в певній місцевості; знизилась якість атмосферного повітря; змінились ландшафт місцевості, русло річки; сталась ерозія ґрунту;

тощо.

Вирішуючи питання про істотність завданої порубом дерев шкоди суд враховує те, що стороною обвинувачення не надано допустимих доказів наявності завданої порубом матеріальної шкоди, було зрубано 4 дерева породи вільха, 1 дерево породи клена ясенелистого, 1 дерево породи тополі, відомості про занесення цих порід дерев до Червоної книги України чи інші відомості про рідкісність видів дерев відсутні, обвинувальний акт не містить будь-яких інших можливих негативних наслідків, завданих довкіллю порубом, і обвинувачення щодо настання таких наслідків не пред`являлось, та приходить до висновку, що завдана шкода не може вважатися істотною.

Щодо предмета злочину та місця порубу суд зазначає таке.

В обвинувальному акті зазначається, що місцем вчинення порубу дерев є обхід № 10, квартал 17 виділ 70, що перебуває в постійному користуванні Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Липоводолинський агролісгосп».

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

У відповідності до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

На підтвердження того, що земельна ділянка, на якій був здійснений поруб дерев, перебуває в користуванні Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Липоводолинський агролісгосп», стороною обвинувачення надана засвідчена копія планшету №3, на якому зроблений напис «місце самовільного порубу» та позначене місце порубу. Хто зробив цей напис та на підставі яких даних, інформація відсутня.

Крім того, згідно з протоколом огляду земельної ділянки від 23 лютого 2018 року, проведеного слідчим ОСОБА_14 за участю представника потерпілого ОСОБА_6 , заступника начальника відділу у Липоводолинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , в ході огляду, візуального обстеження на місцевості та співставленням з картографічними матеріалами ДП «Липоводолинський агролісгосп», відділу держгеокадастру було встановлено, що місце порубу перебуває за межами земельної ділянки ОСОБА_12 та відноситься до земель лісового фонду, які перебувають в користуванні ДП «Липоводолинський агролісгосп». Також встановлено, що місце незаконного порубу знаходиться на відстані 5 метрів від першого пенька та близько 40 метрів від іншого пенька до земельної ділянки ОСОБА_4 .

Вимірювання проводилось за допомогою 10-метрової рулетки.

ОСОБА_4 висловив зауваження, що в належному йому державному акті на його земельну ділянку з боку лісового масиву суміжним користувачем зазначені землі сільської ради.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого.

Суд зазначає, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу у постійне користування земельної ділянки для ведення лісового господарства Липоводолинському дочірньому агролісогосподарському підприємству «Липоводолинський агролісгосп» відсутнє, межові знаки на місцевості відсутні, наявний державний акт ОСОБА_4 , в якому на його земельну ділянку, надану йому для ведення особистого селянського господарства, суміжним користувачем зазначені землі сільської ради, задля усунення сумніву про віднесення чи невіднесення земельної ділянки, на якій відбувся поруб дерев, до земель лісогосподарського призначення, під час досудового розслідування відповідні спеціалісти для проведення топографо-геодезичних робіт із застосуванням відповідного сертифікованого обладнання та визначення координат земельної ділянки на місцевості не залучались.

Отже, стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні порубки дерев саме в лісі, захисних чи інших лісових насадженнях.

Наданий стороною захисту висновок спеціаліста ОСОБА_15 від 11 вересня 2018 року суд визнає недопустимим доказом з огляду на те, що при проведенні дослідження були використані дані з Акту огляду місця події, складеного захисником ОСОБА_5 11 липня 2018 року, та який містить координати місця події, отримані за допомогою програми, дані про ліцензування та сертифікацію якої відсутні а також цей висновок не відповідає ст. 71 КПК України щодо підстав залучення спеціаліста.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, стороною захисту, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність заподіяної діями обвинуваченого істотної шкоди, а також не доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні порубки дерев саме в лісі, захисних та інших лісових насадженнях, у зв`язку з чим в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, що є підставою для його виправдання за цим обвинуваченням на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов прокурора про стягнення заподіяної порубом шкоди підлягає залишенню без розгляду.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 246 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Речові докази:

- 6 зпилів з пеньків, 5 клинців, 5 зпилів з комлевої частини дерев, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Липоводолинського ВП, знищити;

- бензопилка марки «БЕЛМАШ», б/н, передана на зберігання ОСОБА_4 , залишити в його володінні.

- 4 хлисти сироростучого дерева тополі та 4 хлисти сироростучого дерева вільхи довжиною 4 метри кожна, передані під збережну розписку ОСОБА_7 , повернути ОСОБА_12 .

Скасувати арешт майна, а саме бензопилки марки «БЕЛМАШ», б/н, 4 хлисти сироростучого дерева тополі та 4 хлисти сироростучого дерева вільхи довжиною 4 метри кожна, накладений ухвалою слідчого судді Липоводолинського рай онного суду Сумської області від 15 лютого 2018 року по справі №581/86/18.

Цивільний позов Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного порубу дерев в розмірі 70658 грн. 13 коп., залишити без розгляду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання вимог ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, представнику потерпілого, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1