Справа № 520/7588/18
Провадження № 1-кс/520/2606/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0005113 від 08.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погодженого прокурором про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, у провадженні слідчого відділу Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 08.12.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Одеською місцевою прокуратурою №1.
Так, 07.12.2017 року на адресу Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2017 року, якою посадових осіб СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області було зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою директора ПП «ДАФ» - ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи, самовільно захопили частину ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 95, у м. Одесі та по вул. Вєтрова та здійснюють самовільне будівництво на вказаних ділянках, що спричинило шкоду ПП «ДАФ».
Слідчий звертається з клопотанням про накладення арешту на майно, обґрунтовуючи таке клопотання необхідністю забезпечення збереження доказів та необхідністю відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення. Вказане клопотання слідчий просить розглядати без участі власників зазначених у клопотанні об`єктів нерухомого майна.

В судовому засіданні слідчий клопотання про накладення арешту на майно підтримав у повному обсязі.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання речових доказів та їх передачу на зберігання від 03.07.2018 року, садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 247, 6 кв.м., який в цілому складається з садового будинку літери «А», гаража з навісом літери «Б» та мостіння літери «В», та які перебувають у приватній спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частинах визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0005113, оскільки вказаний об`єкт нерухомості може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Разом з тим, у вищевказаній постанові та у клопотанні сторони обвинувачення про накладення арешту майна відсутні відомості в частині того, доказом на підтвердження якого конкретно факту та яких конкретно обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може виступати визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0005113об`єкт нерухомості.

Таким чином стороною обвинувачення не доведено наявності необхідності в забезпеченні збереження речових доказів, оскільки в цілому, оцінивши постанову про визнання об`єкту нерухомості речовим доказом в рамках кримінального провадження №0005113, слідчим не доведено, що вказаний у клопотанні об`єкт нерухомості відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.
Крім того, стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які б свідчили про наявність загрози можливого відчуження зазначеного у клопотанні об`єкту нерухомості, а відтак, стороною обвинувачення не доведено, що завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане шляхом застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

В частині зазначеної у клопотанні мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді наявності необхідності в забезпеченні відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Враховуючи вищевикладене положення законодавства, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення до клопотання не було долучено доказів на підтвердження наявності у власників зазначеного у клопотанні об`єкту нерухомості процесуального статусу підозрюваних в рамках кримінального провадження, а також наявності в рамках даного кримінального провадження обґрунтованого розміру цивільного позову, що в свою чергу свідчить про передчасність клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту майна, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи викладені мотиви в сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно є необґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування необхідності в дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак таке клопотання задоволенню не підлягає. Вказане клопотання можливо розглянути без повідомлення власників зазначеного у клопотанні об`єкту нерухомості.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0005113 від 08.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1