Справа № 371/1404/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/525/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 14.05.2018
УХВАЛА
Іменем України

14 травня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 06 березня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ємчиха Миронівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1979,20 грн. у відшкодування витрат на проведення експертизи № 19/12-1/204-СЕ/17 від 20.10.2017 року , 1237 грн. у відшкодування витрат на проведення інженерно технічної експертизи №12-1/1976 від 5.10.2017 року.

Вироком вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 29.08.2017 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у порушення вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21061» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у його власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.08.2017, рухався по вул. Центральній в с. Ємчиха Миронівського району Київської області в напрямку с. Козин Миронівського району Київської області.
Проїжджаючи відрізок авто дороги неподалік від домоволодіння АДРЕСА_2 , в порушення вимог пунктів 2.3. б) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, і рухаючись із швидкістю близькій 50 км/год., в порушення вимог пункту 12.3 ПДР, ОСОБА_7 під час виникнення перешкоди для подальшого руху яку він об`ктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, у результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку ближче до правого краю проїзної частини.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 б), 2.9 а), 12.3 Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 .
Не погоджуючи з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок змінити та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України.
В обґрунтуванні вказує, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, під час судового розгляду давав послідовні покази, чим сприяв розкриттю злочину, раніше ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності не притягувався, потерпіла сторона не наполягала на реальному позбавленні волі, крім того звертає увагу, що згідно висновків пробації в досудовій доповіді виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення чи обмеження волі.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 засудити за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки.
В обґрунтуванні вказує, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 належним чином не враховано суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів та посягає на найвищу соціальну цінність-життя людини, поза належною увагою суду залишився і той факт, що ОСОБА_7 під час вчинення вказаного кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння, що у відповідності до п.13 ст.67 КК України є обтяжуючою обставиною, крім того, після вчинення злочину, обвинувачений самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Також звертає увагу, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника та заперечили апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 та захисника про призначення більш м`якого покарання не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки відповідно до вимог ст.65 КК України, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вину в скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, думку потерпілого, який послався на розсуд суду.

З такими висновками погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Призначене ОСОБА_7 покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції - залишити без задоволення, а вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 06 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: