Справа № 445/2230/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , із вищою освітою, тимчасово непрацюючої, раніше не судимої,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених с. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , раніше вчинивши майновий злочин, повторно 10.11.2016 року близько 23 год. 00 хв., знаходячись у гардеробі Білокамінського навчально- виховного комплексу, який розташований у с. Білий Камінь по вул. Центральна, 1, Золочівського району Львівської області, де учні вказаного НВК зберігають свої речі, умисно, таємно, із корисливих спонукань, скориставшись тимчасовою відсутністю сторожа Білокамінського НВК ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу вчинила крадіжку жіночих кросівок фірми "SAVOTA FASHION", сірого кольору, 39 розміру, завдавши матеріальної шкоди ОСОБА_7 на суму 450 грн.
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю, та повністю підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначила, що щиро розкаюється, просить її суворо не карати, подала до суду заяву в якій просить застосувати до неї положення Закону України «Про амністію» від 22.12.2016р., оскільки має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, однак, подала до суду заяву, якою просить розгляд кримінального провадження проводити за її відсутності, при призначенні покарання просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, якою просить розгляд кримінального провадження проводити за його відсутності. Окрім цього, в поданій заяві вказує, що претензій до ОСОБА_4 не має, шкода відшкодована, при визначенні покарання покладається на розсуд суду.
Згідно ч. 3ст. 349 КПК України,за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу.
Обвинувачена та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки) та таємного викрадення чужого майна (крадіжки) вчиненого повторно, тобто скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, а тому дії обвинуваченої кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушеннями наслідків, а також те, що обвинувачена вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, за місцем реєстрації та проживання характеризується негативно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває. Суд враховує досудову доповідь, згідно якої орган з питань пробації дійшов висновку, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середній.Також враховує обставини, що пом`якшують покарання, зокрема - щире каяття, та обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає, тому суд приходить до висновку, що міру покарання обвинуваченій слід обрати в межах санкції статей, за якими кваліфіковано злочини, із застосуванням вимог ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження, а саме: копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 є його матір`ю та не позбавлена щодо нього батьківських прав.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Судовими витратами по справі є витрати за проведення експертиз, а саме - товарознавчих експертиз у сумі 1065 грн. 20 коп. та 306 грн. 80 коп.
Запобіжні заходи, щодо обвинуваченої по даній справі не застосовувались.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від призначеного покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення товарознавчих експертиз в користь ПП`АгроКом» в сумі 1372 грн. 00 коп.
Речові докази: золота підвіска та ланцюжок (біжутерія), які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - повернути потерпілій ОСОБА_5 ; кросівки марки "SAVOTA FASHION", які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Золочівський районний суд Львівської області.
Суддя ОСОБА_1