Справа № 472/307/17
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" травня 2018 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження внесене 10.02.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000078, за обвинуваченням,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росошко, Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новосвітлівка, Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 ; потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представників потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В:
,

Суд визнав доведеним, що 10.02.2017 року приблизно о 01:00, ОСОБА_4 , який знаходився на дорозі біля буд. АДРЕСА_2 , діючи разом з ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних стосунків виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не визначеного ступеню тяжкості. Діючи умисно та цілеспрямовано, бажаючи спричинити тілесні ушкодження невизначеного ступеню тяжкості, наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в обличчя. Після цього ОСОБА_7 упав на землю та не міг у повній мірі чинити опір ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 продовжили наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також спричинив легкі тілесні ушкодження.

Крім цього, 10.02.2017 року приблизно о 01:00, ОСОБА_4 , який знаходився на дорозі біля буд. АДРЕСА_2 , діючи разом з ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних стосунків виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не визначеного ступеню тяжкості. Діючи умисно та цілеспрямовано, бажаючи спричинити тілесні ушкодження невизначеного ступеню тяжкості, наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в обличчя. Після цього ОСОБА_7 упав на землю та не міг у повній мірі чинити опір ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 продовжили наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла.

В цей час, ОСОБА_8 намагалася припинити протиправні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прикривши своїм тілом ОСОБА_7 , який продовжував лежати на землі та не міг чинити опору, а ОСОБА_4 продовжив наносити удари. ОСОБА_4 діючи першим, умисно та цілеспрямовано, бажаючи спричинити тілесні ушкодження невизначеного ступеню тяжкості, схопив ОСОБА_8 за волосся та почав наносити їй удари руками по різних частинах тіла. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження.

Крім цього, 10.02.2017 року приблизно о 01:00, ОСОБА_4 , який знаходився на дорозі біля буд. АДРЕСА_2 виник умисел на спричинення неповнолітній ОСОБА_9 тілесні ушкодження не визначеного ступеню тяжкості. Діючи умисно та цілеспрямовано ОСОБА_4 наніс неповнолітній ОСОБА_9 удар стільцем в обличчя від чого остання зазнала фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень.

Суд визнав доведеним, що 10.02.2017 року приблизно о 01:00, ОСОБА_5 , знаходився на дорозі біля буд. АДРЕСА_2 . Після того, як ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в обличчя, від яких ОСОБА_7 упав на землю та не міг у повній мірі чинити опір, ОСОБА_5 почав наносити ОСОБА_7 удари ногами по різним частинам тіла. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також спричинив легкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, в своїх поясненням вказав, що до цього часу проживав разом з ОСОБА_14 23 роки до 2017 року, проте були розлучені, поїхав в Чехію на заробітки, приїхав додому і застав ОСОБА_7 в себе в будинку, розвернувся і пішов. Через місяць, 10.02.2017 року в ночі, йшов по вул. Елеваторній, зустрівся з ОСОБА_7 , де відбулася з ним бійка. Кається, що це відбувалося на очах його сім`ї, дитини.

Вказує, що коли почалася бійка, ОСОБА_5 прибіг йому на допомогу. На запитання прокурора, вказав що наносив удари ногами та руками ОСОБА_7 в обличчя та в груди, в тому числі коли останній був на землі. На уточнююче запитання суду - пояснив, що ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_7 , але не разом з ним, а окремо. Вказує, що ОСОБА_8 своїм тілом накривала ОСОБА_7 .

Зазначає, що не наносив удари ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , можливо в розпал бійки вдарив її ( ОСОБА_8 ), а ОСОБА_7 не роздягав. Вказує, що конфлікт спровокувала колишня дружина ОСОБА_8 , почавши словесно чіплятися до нього, а ОСОБА_7 вступився за ОСОБА_8 , так і почалася бійка, зазначає що бійку перший почав ОСОБА_7 , вказує, що в нього ( ОСОБА_4 ) була можливість пройти не провокуючи конфлікт і піти додому.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. Вказав, що по ч. 2 ст. 125 КК України вину визнає, так як наносив удари ОСОБА_7 , по ч. 1 ст. 125 КК України, вину не визнає, так як не наносив удари ОСОБА_8 . В своїх поясненням вказав, 10.02.2017 року після 12 годин ночі, сидів біля свого будинку, до нього підійшов ОСОБА_4 , вони посиділи трохи і останній пішов додому. Через декілька хвилин почув крики, підбіг на крики та побачив як ОСОБА_4 та ОСОБА_7 боролися та між ними відбувалася бійка, він почав їх розбороняти. Вказує, що ОСОБА_8 почала бити ОСОБА_4 стільцем, останній вирвав стілець та викинув його. ОСОБА_7 коли лежав та землі схватив його ( ОСОБА_5 ) за ноги, а він почав вириватися, після чого отримав ззаду удар по голові та впав на сніг, отямившись побіг додому по собаку. Взяв собаку, яка була в наморднику та намагався налякати того хто його вдарив, як виявилося то був сусід з рушницею. Через декілька хвилин приїхала поліція, а вранці його визвали в поліцію де він надав свої покази.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в 09 лютого 2017 року приїхав до ОСОБА_8 , приблизно о 20:00 годині пішов разом з ОСОБА_8 до сестри останньої. Повертаючись додому приблизно 01:00 годині 10.02.2017 року, підходячи до своєї машини, яка стояла біля будинку ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 , побачив, як вийшли двоє чоловіків та підійшли до них, одного із чоловіків впізнав це був ОСОБА_4 , потім як вже дізнався іншим чоловіком був ОСОБА_5 . Підійшовши до них, ОСОБА_5 звернувся з питанням до нього: «Що ти сказав на мою матір?», на що відповів: «Зачекай», але відразу отримав від ОСОБА_5 удар по обличчю, після чого на нього напав ОСОБА_4 та вони почали битися, а ОСОБА_5 вдарив його по голові. Коли його повалили на землю, ОСОБА_4 зверху наносив удари, а ОСОБА_5 наносив удари з боку. Коли наносили удари ОСОБА_5 весь час говорив: «Що ти сказав на мою матір?», а ОСОБА_4 говорив: «Як тобі ментяра». Намагався встати, але не зміг, дальше не пам`ятає, лише чув крики ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Пам`ятає, як ОСОБА_8 накрила його своїм тілом, коли йому наносили удари. В подальшому приїхали працівники поліції, пам`ятає, як сестра ОСОБА_8 разом з чоловіком повели його додому, прийшов додому помітив, що знаходиться без нижнього одягу, в т.ч. і без білизни.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_7 09.02.2017 року приїхав до неї в гості, вона запропонувала піти до її сестри, побувши у сестри пішли додому, повертаючись додому біля 01:00 години 10 лютого 2017 року та доходячи до АДРЕСА_3 , до них підійшли два чоловіка, в яких вона впізнала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останній звернувся до ОСОБА_7 із запитанням «Що ти сказав на мою матір?», після чого вдарив ОСОБА_7 . Вона почала відтягувати ОСОБА_5 від ОСОБА_7 , в цей час ОСОБА_4 вже бився з ОСОБА_7 . В свою чергу, ОСОБА_5 вдарив її в груди, від чого вона впала та вдарилася об землю та на деякий час втратила свідомість, прийшовши до тями та вставши, помітила як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ногами били ОСОБА_7 . Побігла в будинок, де сказала дочці ОСОБА_9 , щоб вона викликала поліцію, а також зателефонувала до сестри ОСОБА_15 та її чоловіка. Вибігши на вулицю, побачила що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжували бити ОСОБА_7 , який лежав на землі, підбігши до них впала на ОСОБА_7 та закрила його своїм тілом від ударів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_4 вхопив її за волосся та почав відтягувати, вирвавши волосся. ОСОБА_4 тягав її за волосся по дорозі та бив, також висловлювався нецензурною лайкою. В цей час з будинку вибігла донька ОСОБА_9 та почала кричати, щоб ОСОБА_4 не бив її матір, в подальшому пам`ятає уривками, так як втрачала свідомість. Пам`ятає, як ОСОБА_4 кинувся до нею битися залізним стільцем, в цей час підбігла донька ОСОБА_9 щоб захистити її, і ОСОБА_4 стільцем вдарив їхню доньку - ОСОБА_9 . Після чого вона вихватила стілець у ОСОБА_4 і почала стільцем бити останнього. Потім приїхали працівники поліції і забрали ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 привели в будинок. Через деякий час приїхала швидка допомога та вона разом ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 поїхали до лікарні, де відбувався огляд ОСОБА_7 , а на ранок поїхали в м. Вознесенськ в лікарню на експертизу.
Потерпіла ОСОБА_9 в присутності її законного представника ОСОБА_8 , а також психолога ОСОБА_18 , в судовому засіданні показала, що 10 лютого 2017 року о 01:00 годині перебувала у будинку і чекала свою матір, почула крики своєї матері. В будинок прибігла матір і повідомила, що б`ють ОСОБА_7 і потрібно викликати поліцію та зателефонувати тітці ОСОБА_19 . Вийшла на подвір`я, та помітила, що батько ( ОСОБА_4 ) лежав біля машини, а ОСОБА_5 бив ОСОБА_7 . Потім помітила, що ОСОБА_8 накрила своїм тілом ОСОБА_7 . Вона в свою чергу почала відштовхувати ОСОБА_5 від ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 її відвинув у сторону. В цей час ОСОБА_4 схопив ОСОБА_8 за волосся та почав тягати та бити кулаками, потім вийшли сусіди ОСОБА_20 та Арабові. Донька ОСОБА_20 відштовхувала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Вона разом з ОСОБА_21 намагалися відтягнути ОСОБА_4 від ОСОБА_8 , яку він схопив за волосся та висловлювався в її адресу нецензурною лайкою. Потім ОСОБА_4 забіг на веранду їхнього будинку, схопив стілець та цим стільцем намагався вдарити ОСОБА_7 , вона намагалася цьому завадити, і в цей час ОСОБА_4 вдарив її стільцем. Потім ОСОБА_4 заліз на ОСОБА_7 та стягнув з нього штани, та почав викрикувати образливі слова. ОСОБА_5 пішов до себе додому на привів з собою на прив`язі собаку. Потім приїхали працівники поліції, та забрали ОСОБА_4 від ОСОБА_7 , а останнього завели до будинку. Згодом поїхали до лікарні, а потім повернулися додому. ОСОБА_5 коли побачивши працівників поліції повернувся з собакою до себе додому.
Свідок ОСОБА_22 показала, що взимку 2017 року приблизно о 02:00 годині почула крики, які довго лунали, а потім почула жіночий крик, і після цього відкрила двері з будинку на вулицю. На вулиці помітила, що на дорозі лежить чоловік, а інший чоловік б`є його ногами, та лунають крики: «я веселинівський, а ти миколаївський». В цей час чоловік, який лежав на землі підняв голову, а другий чоловік продовжував бити. Попросила дочку щоб вона вийшла подивитися, а сама зателефонувала до швидкої допомоги. Потім вийшла на вулицю, де їй дочка повідомила, що то ОСОБА_5 б`є іншого чоловіка. Побачила, що ОСОБА_7 лежав повністю голий, а хтось кричав: «Ось, що ми з цим ментярою зробили». Потім вийшли сусіди ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , потім ОСОБА_23 схопив ОСОБА_5 та почав відтягувати від ОСОБА_7 . Бачила як ОСОБА_5 наносив удари ногами ОСОБА_7 , який лежав нерухомо на землі. Бачила ОСОБА_9 з великою гематомою на голові, яка повідомила їй, що це її вдарив батько стільцем. Коли від ОСОБА_7 відтягнули ОСОБА_5 , останній побіг до себе додому та на прив`язі привів велику собаку, всі злякалися за заховалися у дворі домоволодіння ОСОБА_25 . А коли ОСОБА_5 почув, що їде поліції, втік до себе додому, а працівники поліції погналися за ним, а мати ОСОБА_5 не впустила їх до будинку. В цей час ОСОБА_4 схопив ОСОБА_8 за волосся та почав тягати, відтягнули його від ОСОБА_8 працівники поліції. Коли відбувалася бійка ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою.
Свідок ОСОБА_26 показав, що в лютому 2017 року о 02:00 годині ночі його розбудила дружина і він вийшов на вулицю, де побачив бійку між людьми та побіг розбороняти. Підбіг та вдарив ОСОБА_5 по спині, від чого останній впав, та пішов розбороняти іншого чоловіка, який бився із жінкою на землі. Він разом із своєю дружиною розборони чоловіка та жінку які билися. Коли розбороняв ОСОБА_5 , останній стояв та ногами бив чоловіка який лежав на землі.
Свідок ОСОБА_27 показала, що в лютому 2017 року перебувала в дома, приблизно 02:00 годині почула крики, вийшла на вулицю та помітила як троє чоловіків б`ються, та почала їм кричати, щоб вони заспокоїлися бо викличе поліцію. Потім вийшла ОСОБА_8 та почала розбороняти бійку, потім вийшла ОСОБА_9 та почала кричати, щоб припинили бійку. Вернулася до свого будинку викликала поліцію та покликала свого чоловіка, та повернулася з ним на місце бійки, де чоловік (показала на ОСОБА_7 ) лежав на землі, а інший чоловік (показала на ОСОБА_5 ) його бив. ЇЇ чоловік підбіг і вдарив ОСОБА_5 по спині та відштовхнув. Бачила, як ОСОБА_5 привів велику собаку. Також бачила ОСОБА_4 , який тягав ОСОБА_8 за волосся. Бачила стілець на дорозі.

Відповідно протоколу огляду місця події від 10.02.2017 року в смт. Веселинове, місцем огляду є проїжджа частина по вул. Елеваторна в смт. Веселинове Миколаївської області. Ділянка яка оглядається розміром 5х6 метрів має сніжне покриття на момент огляду та знаходиться в 7-ми метрах від домоволодіння АДРЕСА_3 . На ділянці, яка оглядається на сніжному покритті виявлено плями червоного кольору в хаотичному порядку. Ззовні плями схожі на кров. Також на місці огляду виявлено металевий стілець. До протоколу надана фототаблиця із зображенням сніжного покрову з плямами та стілець.

Згідно висновку експерта №69 від 10.02.2017 року, у громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено крововиливи на нижньому та верхньому повіках обох очей, на правій вушній раковині задньої поверхні, на червоній об лямці верхньої губи справа та зліва та слизової оболонці, в видиму склеру обох очей. В ділянці лоба більше зліва 7 (сім) саден. Крововиливи, садна виникли від дії тупого, тупих предмета, предметів як з обмеженою так і необмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень в період вказаних потерпілим 10.02.17р. біля 01.30 годин. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.3.3. крововиливи на нижньому та верхньому повіках обох очей з крововиливами в видиму склеру обох очей відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно пункту 2.3.5. крововиливи на правій вушній раковині задньої поверхні, на червовій облямці верхньої губи справа та зліва та слизовій оболонці, садна в ділянці лоба більше зліва відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження не утворюють небезпеку для життя. Виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи і сидячи та удари, ударах об тверду поверхню. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень було нанесено не менше трьох ударних впливів. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару, ударів руками і ногами.

Згідно висновку експерта №70 від 10.02.2017 року, у громадянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено крововиливи в підщелепній ділянці справа, в ділянці лоба справа, в підключичній ділянці, на тильній поверхні правої кисті, на долонній поверхні лівої кисті, в ділянці правого та лівого наколінників, в ділянці лівого стегна нижньої третини зовнішньої поверхні. В ділянці долонної поверхні основної фаланги першого пальця правої кисті садно. Набряк м`яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих, предмета, предметів як з обмеженою так і необмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень за 6-24 години до судово-медичного обстеження. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.3.5. тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ. Тілесні ушкодження не являються небезпечними для життя. Виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного росту або падіння з положення сидячи та удари, ударах об тверду поверхню. Враховуючи локалізацію та кількість тілесних ушкоджень було здійснено не менше десяти ударних впливів. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару, ударів руками і ногами.

Згідно висновку експерта №114 від 10.02.2017 року, у громадянки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 мали місце згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 4.6. та 4.13.1. струс головного мозку і забій м`яких тканин голови, вказаних в медичних документах не враховувались, так як непідтверджені об`єктивними клінічними даними.
Виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_28 у скоєнні злочину передбаченого за ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, а ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого за ч.2 ст. 125 КК України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України віднесені до злочинів невеликої тяжкості та дані про особу обвинуваченого.
Згідно характеристика Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо. Відповідно до довідок Веселинівської ЦРЛ на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановленні.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.

Згідно досудової доповіді складеної Веселинівським районним відділом з питань пробації вбачається, що загальний рівень ризику скоєння ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення середній. В доповіді вказується про ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Згідно характеристика Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_5 характеризується посередньо. Відповідно до довідок Веселинівської ЦРЛ на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановленні.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.

Згідно досудової доповіді складеної Веселинівським районним відділом з питань пробації вбачається, що загальний рівень ризику скоєння ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення середній. В доповіді вказується про ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства, однак із залученням до суспільно корисних робіт. Призначити обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання у виді громадських робіт можливо, так як він є інвалідом ІІІ группи, а не І чи ІІ, яким громадські роботи не призначаються.
Посилання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , що наявна обтяжуюча обставина, як вчинення злочину обвинуваченими в стані алкогольного сп`яніння судом відхиляється, так як будь-яких доказів не надано. Посилання самих обвинувачених, що вони вжили незадовго алкогольні напої не свідчить про те, що останні перебували в стані алкогольного сп`яніння, довідка (висновок) медичного закладу, який засвідчив, що обвинувачені в період вчинення злочину перебували в стані алкогольного сп`яніння суду не надано. А тому твердження адвоката ОСОБА_10 , що обвинуваченні перебували в стані алкогольного сп`яніння - це лише припущення.

Крім того, згідно обвинувального акта у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не виявлено обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. (ч. 3 ст. 337 КПК України).
Виходячи з наведено, суд не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, а саме кваліфікувати обтяжуючу обставину, як перебування в стані алкогольного сп`яніння, так як це погіршує становище обвинувачених і їм вказану обставину не вставлять в провину. Крім того будь-яких доказів на вказану обставину стороною обвинувачення не надано.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» з підстав п.п. «в», «г» ст. 1 цього Закону: звільнити від відбування покарання особу, яка на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку має дитину якій не виповнилось 18 років і не позбавлений відносно дитини батьківських прав, а також визнано інвалідом третьої групи.

В судовому засіданні уточнив вимоги просив застосувати амністію на підставі з підстав п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (не позбавлених батьківських прав).

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисник ОСОБА_13 та просив застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування призначеного покарання.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволення клопотання про застосування амністії.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представник ОСОБА_10 вказали, що застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_5 покладаються на розсуд суду.

Суд заслухавши думку обвинуваченого, захисників, прокурора, потерпілих приходить до наступного.

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили особи, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі батько вказано ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки Служби у справах дітей Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області №36/01-10 від 23.01.2018 року, що видана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - не порушувалося.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

В даному випадку злочин був вчинений 10.02.2017 року, а Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав законної сили 07.09.2017 року.

За таких обставин обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Обставин, які б унеможливили застосування до ОСОБА_5 акту амністії в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що 10.02.2017 року приблизно о 01:00, ОСОБА_5 , знаходився на дорозі біля буд. АДРЕСА_2 , діючи першим, умисно та цілеспрямовано, бажаючи спричинити тілесні ушкодження невизначеного ступеню тяжкості, наніс ОСОБА_8 удар рукою в область грудей.

Згідно висновку експерта №70 у гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено садна в ділянці правого соско видного відростку. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих предмета, предметів як з обмеженою так і необмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень за 6-24 годин до судово-медичного обстеження. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункту 2.3.5 тілесні ушкодження відносяться до легких.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження - у вигляді садна в ділянці правого соско видного відростку шляхом нанесення удару рукою в область грудей.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину по ч. 1 ст. 125 КК України не визнав, вказав, що перебував з ОСОБА_8 в дружніх відносинах та не наносив їй удар в область грудей.

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_5 вдарив її в груди, від чого вона впала та вдарилася об землю та на деякий час втратила свідомість, прийшовши до тями та вставши, помітила як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ногами били ОСОБА_7 .

В обґрунтування обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази:

1). Висновок експерта №70 від 10.02.2017 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено крововиливи в підщелепній ділянці справа, в ділянці лоба справа, в підключичній ділянці, на тильній поверхні правої кисті, на долонній поверхні лівої кисті, в ділянці правого та лівого наколінників, в ділянці лівого стегна нижньої третини зовнішньої поверхні. Садна в ділянці правого соско видного відростку, в ділянці долонної поверхні основної фаланги першого пальця правої кисті садно. Набряк м`яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих, предмета, предметів як з обмеженою так і необмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень за 6-24 години до судово-медичного обстеження. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.3.5. тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ. Тілесні ушкодження не являються небезпечними для життя. Виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного росту або падіння з положення сидячи та удари, ударах об тверду поверхню. Враховуючи локалізацію та кількість тілесних ушкоджень було здійснено не менше десяти ударних впливів. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару, ударів руками і ногами.

Виявлені садна в ділянці правого соско видного відростку ставляться в провину ОСОБА_5
2). Протокол огляду місця події від 10.02.2017 року в смт. Веселинове, згідно якого місцем огляду є проїжджа частина по вул. Елеваторна в смт. Веселинове Миколаївської області. Ділянка яка оглядається розміром 5х6 метрів має сніжне покриття на момент огляду та знаходиться в 7-ми метрах від домоволодіння АДРЕСА_3 . На ділянці, яка оглядається на сніжному покритті виявлено плями червоного кольору в хаотичному порядку. Ззовні плями схожі на кров. Також на місці огляду виявлено металевий стілець. До протоколу надана фототаблиця із зображенням сніжного покрову з плямами та стілець.

3). Покази свідків та покази потерпілих, які судом дослідженні вище.

Суд прийшов до переконання, що обвинувачення відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, будується на припущеннях, виходячи з наступного.

Допитаний в судовому засіданні за ініціативою суду експерт ОСОБА_30 суду показав, що соско видний відросток це потилочна ділянка голови біля вуха, продовження скроневої кістки.

Експерт показав, що не можливо при ударі в грудну клітку спричинити садна соско видному відростку. Розмежувати хто із обвинувачених спричинив ті чи інші тілесні ушкодження не можливо, так як це відбувалося в короткий проміжок часу. Вказав, що садна соско видного відростку могли бути спричиненні іншим обвинуваченим ОСОБА_4 , з урахуванням того які удари наносив ОСОБА_4 , а також те, що це відбувалося за короткий проміжок часу.

ОСОБА_4 вказав, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді садна соско видного відростку могли утворитися від його ударів.

Щодо показів свідків, суд зазначає що жоден із допитаних свідків не показав, що він бачив, як ОСОБА_5 наніс удар потерпілій ОСОБА_8 . Також потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що він не бачив, щоб ОСОБА_5 наносив удар ОСОБА_8 , так як в цей час боровся з ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_4 теж вказав, що не бачив, щоб ОСОБА_5 наніс удар ОСОБА_8 .

Посилання прокурора, що в ОСОБА_8 є інші тілесні ушкодження у області грудей і тому може ОСОБА_5 їх спричинив, судом відхиляються, так як відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. А згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження саме соско видно відростку, шляхом удару в область грудей, а не інших, також ці твердження прокурора є припущеннями.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому у відповідності до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що вину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, стороною обвинувачення не доведено належними доказами поза розумним сумнівом. Суд приходить до загального висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що є підставою для його виправдання.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданого злочином, згідно якого він просить стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 150000 гривень моральної шкоди з кожного.
Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачені ОСОБА_4 в судових дебатах цивільний позов визнав частково в розмірі 1000 гривень, ОСОБА_5 в судових дебатах вказав, що вирішення цивільного позову покладається на розсуд суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілого (цивільного позивача), суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода потерпілому ОСОБА_7 , завдана внаслідок неправомірних дій обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 гривень з кожного такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_7 , і яка на думку суду, буде справедливою для всіх сторін та достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення злочину.

Виходячи з наведеного цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, та стягненню на користь потерпілого з обвинувачених по 10000 гривень моральної (немайнової) шкоди з кожного.
У кримінальному проваджені судових витрат та речових доказів не має.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 /сто п`ятдесят/ годин громадських робіт;

-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 200 /двісті/ годин громадських робіт;

-за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 60 /шістдесяти/ годин громадських робіт;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 240 /двісті сорок/ годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу не обирати.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначивши покарання у виді 200 /двісті/ годин громадських робіт.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання у виді 200 /двісті/ годин громадських робіт на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в закону силу не обирати.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та виправдати за п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за обставин недоведеності, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , моральну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням в розмірі 10000 /десять тисяч/ гривень.

В іншій частині цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новосвітлівка, Веселинівського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , моральну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням в розмірі 10000 /десять тисяч/ гривень.

В іншій частині цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1