Справа № 544/1196/18
Пров. № 1-кп/544/141/2018
В И Р О К
іменем України
01 жовтня 2018 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Пирятинського районного суду на вул. Соборна, 41 угоду про примирення у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000119 від 28.08.2018, відносно обвинуваченого
ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військовому обліку не перебуває, не є депутатом, військових нагород не має,участі в бойових діях та у ліквідації аварії на ЧАЕС не приймав, в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК) України раніше не судимого,
який органами досудового розслідування обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
із участю сторін кримінального провадження - із боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.07.2004 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 100 (сто) гривень щомісячно, починаючи з 14 червня 2004 року і до досягнення сином повноліття, будучи попередженим органом державної виконавчої служби про необхідність виплачувати аліменти на утримання сина, ігноруючи рішення суду, будучи із березня 2018 року працевлаштованим, не повідомив державного виконавця про влаштування на роботу по найму, приховав отримання доходів та впродовж шести місяців злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини. Так, обвинувачений у березні 2018 року працевлаштувався по найму до фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 на посаду різноробочого із виготовлення метало- пластикових вікон у м. Пирятині. У період часу з березня по вересень 2018 року обвинувачений не повідомив Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про своє працевлаштування та щомісячно отримуючи заробітну плату, маючи реальну можливість сплачувати встановлені рішенням суду кошти на утримання неповнолітнього сина, від їх сплати злісно ухилився, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати коштів у розмірі, що сукупно складають суму витрат за шість місяців відповідних платежів та становить 600 грн.
Кваліфікація органами досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), відповідає змісту обвинувального акта.
Між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 19 вересня 2018 року була укладена угода про примирення.
Відповідно до угоди про примирення обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
В угоді зазначається також узгоджене її сторонами покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття), відсутність обставин, що обтяжують покарання, у виді громадських робіт на строк 80 годин.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить із того, що відповідно до ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
У судовому засіданні встановлено, що зміст даної угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Судом установлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК, положення ч. 5 ст. 474 КПК, а саме, обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотання про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК.
У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений, розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.
Крім того, обвинуваченому судом роз`яснено характер обвинувачення та конкретне покарання, передбачене ч. 1 ст. 164 КК, погоджене сторонами угоди у виді громадських робіт.
Судом також установлено, що потерпіла ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України, просила затвердити угоду.
Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом установлено, що підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Згідно приписів пункту першого частини третьої статті 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Цивільний позов заявлено не було.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
у х в а л и в :
Угоду про примирення від 19 вересня 2018 року по кримінальному провадженню, унесеному до ЄРДР за №0000119 від 28.08.2018, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1