Справа №333/1090/18
Провадження №1-кп/333/304/18
ВИРОК
Іменем України
11 червня 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 03.08.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, на підставі ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі с конфіскацією майна. Звільнився 30.10.2016 року по відбуттю строку покарання.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за злочини проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову скоїв аналогічні злочини за наступних обставин.

Так, 27 лютого 2018 року в 09.55 год. ОСОБА_4 маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торгівельній залі магазину «Ева-118», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10-а, будучи впевненим, що його дії ніхто не помітить, шляхом вільного доступу зі стелажу, викрав туалетну воду «Версаче Пур Ом» 30мл. вартістю 665,83грн. без ПДВ, яка належить ТОВ «Руш», яку в сховав під свою куртку.

Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном пройшов повз касу магазину, але біля сходів був зупинений працівниками магазину, які в подальшому викликали працівників поліції Комнуарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області.

Крім того, 27 квітня 2018 року у період часу з 12.00 год. до 14.00 год. ОСОБА_4 маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись поблизу будинку №1-а, розташованого по пров. Літньому в. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу викрав металеві вироби які належать потерпілій ОСОБА_6 , а саме: металевий лист, довжиною 3,5м., шириною 50см.; металевий лист, довжиною 3м., шириною 45см.; металевий кутник, довжиною 45см.; металевий кутник довжиною 50см.; металеву профільну трубу, довжиною 75см., металеву арматуру, довжиною 50см.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Описаними діями ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 завдано майнову шкоду на загальну суму 222,53грн.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за:

- ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчинене повторно.

- ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, на 27 лютого 2018 року в денний час доби, він знаходячись у торгівельній залі магазину «Ева-118», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10-а, будучи впевненим, що його дії ніхто не помітить, шляхом вільного доступу зі стелажу, викрав туалетну воду «Версаче Пур Ом», яку в сховав під свою куртку. Після цього, він з викраденим майном пройшов повз касу магазину, але біля сходів був зупинений працівниками магазину, які в подальшому викликали працівників поліції.

Крім того, 27 квітня 2018 року в денний час доби, він знаходячись поблизу будинку №1-а, розташованого по пров. Літньому в. Запоріжжя, шляхом вільного доступу викрав металеві вироби, які в подальшому здав в пункт прийому металобрухту, а отримані гроші витратив на свої потреби.

У скоєному щиросердечно розкаюється.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.18 та ч.2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючи особистість обвинуваченого обставини раніше судимий за вчинення корисного злочину, має постійне місце проживання та реєстрацію, не одружений, офіційно не працює.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 злочину, дані про його особу, наявність у обвинуваченого судимості, відшкодування завданої матеріальної шкоди, щире каяття обвинуваченого, його позитивну поведінку після вчинення злочинів (не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки щодо явки до органу досудового розслідування, суду), суд з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому наступне покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- два металевих листа, два металевих кутника, металева профільна труба, металева арматура, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити у користуванні останньої;

- флакон чоловічої туалетної води «Версаче Пур ОМ», який знаходиться на відповідальному зберігання у представника потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 - залишити у користуванні останнього.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1