УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0003003 внесеного до ЄРДР 20.07.2018, про застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в селі Бистрівка, Іскітимського району Новосибірської області, Російської Федерації, громадянин України, із середньою освітою, зі слів працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
27.09.2018 слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про застосування цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0003003 від 20.07.2018, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляду запобіжного заходу.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , маючи незняту і непогашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 94, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України (1960 року), за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.11.1996, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, 06.06.2018, у ОСОБА_4 , який проживав у будинку знайомих за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме планшетом «Lenovo YOGA TAB 3», чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 , підбурюваний жагою до особистої наживи та легкого збагачення, з корисливих спонукань, маючи на меті заволодіння чужим майном, без послідуючого його повернення, 06.06.2018 зустрівся із неповнолітнім ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 та зловживаючи довірою останнього, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, видаючи свої наміри за справжні, під приводом покористуватись на день, заволодів, належним ОСОБА_6 , планшетом «Lenovo YOGA TAB 3», чорного кольору, серійний номер: HGABSAZ8, ІМЕІ НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку експерта № 4398/18-21 від 16.08.2018 станом на 06.06.2018 складала 5711,20 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця події зник та в подальшому отриманим майном розпорядився на власний розсуд, реалізувавши його до ломбарду ПТ «Ломбард УМКВ і Компанія», спричинивши таким чином ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 5711,20 гривень.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку «_26_» вересня 2018 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Бистрівка, Іскітимського району Новосибірської області, Російської Федерації, громадянину України, із середньою освітою, офіційно непрацюючому, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , засуджений 29.09.1993 вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, 22.05.1995 звільнений від відбування покарання згідно указу Президента України «Про амністію» від 19.04.1995, в силу ст. 55 КК України (1960 року) не судимому;

- 11.04.1997 вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до позбавлення волі на 3 роки. В силу ст. 43 КК України з урахуванням вироку від 27.11.1996 Тульчинського районного суду Вінницької області до відбування 14 років суворого режиму з конфіскацією майна (судимість погашена);

- 19.06.2003 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ст. 391 КК України від 05.04.2001 до позбавлення волі на 1 рік. На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 11.04.1997 і засуджено до 7 років 6 місяців позбавлення волі (судимість погашена);

раніше судимому:

- 27.11.1996 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за ст. 94, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України (1960 року), до позбавлення волі строком на 14 років із конфіскацією майна;

Звільнений 17.12.2010 з Райківської виправної колонії Житомирської області № 73 у зв`язку з відбуттям покарання

повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться наступними матеріалами, які перебувають в кримінальному провадженні:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ;

протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

довідкою з «ПТ Ломбард УМКВ і Компанія»;

висновком судово-товарознавчої експертизи №4398/18-21;

та іншими матеріалами провадження.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При обранні запобіжного заходу враховується тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років, на даний час тимчасово не працює та не навчається, тобто не має постійного джерела доходів, у особи відсутності стійкі соціальні зв`язки, неодноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі за злочини проти власності, має непогашену та не зняту у встановлено порядку судимість, однак, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний, корисливий злочин злочин, а тому згідно ст. 177 КПК є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні (п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Застава не може бути обрана, оскільки у підозрюваного відсутня сума грошових коштів, необхідних для внесення на спеціальний рахунок для забезпечення виконання ним покладених обов`язків. А тому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням сукупності даних про особу підозрюваного та його соціальних зв`язків є достатнім для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого, суду пояснила, що по кримінальному провадженні існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки ризики не доведені та такий запобіжний захід позбавить його можливості працювати.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим та прокурором не доведено в клопотанні, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема те, що ОСОБА_4 надав органу досудового розслідування зізнавальні показання щодо обставин кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, влаштовується на роботу, утримує двох малолітніх дітей.

Під час розгляду клопотання, з матеріалів клопотання, кримінального провадження, пояснень прокурора, слідчим суддею не встановлено таких обставин як переховування ОСОБА_4 від слідства, перешкоджання кримінальному провадженню або що йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З огляду на наведене вище слідчим суддею встановлено, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 є занадто суворим в даному конкретному випадку. Крім того, органом досудового розслідування під час розгляду клопотання не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе виправдати потреби досудового розслідування кримінального провадження.

Разом із тим, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, особу підозрюваного, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що так як ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення, тому з метою попередження можливого переховування останнього від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, до останнього слід застосувати більш м`який запобіжний захід, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22:00 по 07:00 години кожної доби, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 листопада 2018 року.

Строк дії ухвали суду визначити до 25 листопада 2018 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя