Провадження № 1-кп/643/1077/18
Справа № 643/9661/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2018 Московський районний м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом , внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000445 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курган Російської Федерації, громадянина України, має середню освіту, одружений, працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 04.10.2015 року близько 01:20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Mitsubishi Pajero» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проспекту Московському в місті Харкові зі сторони площі Повстання в напрямку вулиці Юріївської зі швидкістю 20 км/год., чим порошив вимоги п.2.9. а) Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого "Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин".

Під час руху в районі перехрестя проспекту Московського та вулиці Нікітіна, ОСОБА_7 почав здійснювати маневр лівого повороту на вулицю Нікітіна, в процесі якого грубо порушив вимоги п.п.10.1,10.4,11.8 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
п.10.1. "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху";
п.10.4. "Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою";
п.11.8. "По трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об`їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об`їзду, без виїзду на трамвайну колію.
На перехресті дозволяється виїжджати на трамвайну колію попутного напрямку в тих самих випадках, але за умови відсутності перед перехрестям дорожніх знаків.
Поворот ліворуч або розворот повинні виконуватися з трамвайної колії попутного напрямку, розташованої на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, якщо інший порядок руху не передбачено дорожніми знаками або розміткою.
В усіх випадках не повинно створюватися перешкод для руху трамвая" та допустив зіткнення з автомобілем «Renault Clio» під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у попутному йому напрямку з лівого боку по трамвайним коліям.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля "Renault Clio" ОСОБА_4 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості з локалізацією вогнища контузії в лобовій і скроневій долях головного мозку зліва та травматичним субарахноідальним крововиливом, забою м`яких тканин тім`яної ділянки.
Порушення вимог п.п.10.1,10.4,11.8 Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 , відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної, експертизи відео- звукозапису та судово-медичної експертизи №2000/2001/112-КЕ/16 від 15.06.2016 року, знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, що виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем "Mitsubishi Pajero", здійснюючи маневр, не переконався, що здійснює його безпечно, не створюючи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги транспортним засобам, які рухалися в попутному напрямку, чим створив небезпеку для водія автомобіля "Renault Clio" ОСОБА_4 , який рухався у попутному йому напрямку, та допустив з ним зіткнення, що спричинило вказані наслідки.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав частково. Дійсно в той вечір він вживав спиртні напої , приблизно 100 гр коньяку , а потім , через годину , 4 жовтня 2016 року близко 01 год. сів за керування автомобілем , оскільки у нього виникла в цьому службова потреба. Рухався по пр.Московському в напрямок центру міста на вул.Нікітіна мав намір повернути . Визнає себе винним в частині того, що поворот він здійснив не з трамвайної колії, як це передбачено вимогами ПДР , але з лівого ряду. Вважає що пригода сталася з вини потерпілого ОСОБА_4 , який намагався здійснити маневр обгону на перехресті, що є порушенням вимог п.п. а), в) та е) п. 14.6 ПДР , що також стало причиною настання ДТП , а його дії не пов`язані з тими наслідками , що сталися. Показав, що коли він рухався , йому подзвонили , він зупинявся для телефонної розмови, потім почав рухатися справа, ввімкнув сигнал повороту, перемістився в ліву полосу , рухався зі швидкістю 20 км/год. Перед вул. Нікітіна ввімкнув сигнал повороту на ліво, подивився у дзеркало заднього виду, де побачив за 30-40 м ззаду фари машини, що їхала по його полосі руху та, на його думку, не створювала йому перешкоди для повороту. Впевнившись, що йому горить зелений сигнал світлофору, за 2-4 м перед поворотом почав маневр, сталося зіткнення. Його машина отримала ушкодження: переднього лівого крила та колеса, в момент ДТП була розташована під кутом близько 45 градусів в повороті. Після ДТП він вийшов з автомобіля, оглянув автомобіль "Renault Clio", що знаходився попереду - за 20 м від перехрестя, у якого була тріщина на лобовому склі, на водії ушкоджень не бачив. Вважає, що потерпілий не був пристебнутий паском безпеки, рухався з перевищенням швидкості - близько 60-70 км/год., інакше не отримав би таких ушкоджень. Працівникам поліції він добровільно надав відео з відеореєстратора , що був встановлений в його автомобілі.
Цивільний позов визнає частково: вважає , що розмір матеріальної шкоди має визначатися як 50 відсотків від розміру матеріальної шкоди , завданої ДТП, з урахуванням обоюдної вини.
З метою повного та об`єктивного вирішення справи, суд з`ясовуючи ситуацію, яка сталася , оцінюючи дії обох учасників ДТП, з точки зору виконання ними правил дорожнього руху, інформацію, якою вони володіли, щодо організації дорожнього руху на даному перехресті, та її сприйняття безпосередньо під час скоєння ДТП, дослідив і оцінив наступні докази.
Допитаний судом потерпілий ОСОБА_4 пояснив , що 04.10.2015 року він рухався на автомобілі "Renault Clio" по пр. Московському в напрямку центру зі швидкістю приблизно 60 км/год. Він їхав по лівій стороні, оскільки попереду по правому ряду рухався автомобіль "Mitsubishi Pajero", який раптово, коли до нього було 10-15 м, без сигналу повороту, повернув вліво. Він намагався уникнути зіткнення: застосував екстрене гальмування, прийняв вліво, але сталося ДТП. В результаті якого він вдарився головою об лобове скло та дзеркало заднього виду, отримав зазначені експертом ушкодження. Він був пристебнутий паском безпеки. Його автомобіль зазнав значних пошкоджень , була розбита передня права частина. У "Mitsubishi Pajero" пошкоджене ліве передне колесо. Водій ОСОБА_7 був у стані алкогольного сп`яніння , ніякої допомоги йому не здійснив, здоров`ям його не цікавився. Після ДТП він проходи лікування , але стан його здоров`я значно погіршився та не повністю відновлений до цього часу , внаслідок удару головою погіршилася пам`ять , розумові процеси, тривале лікування змінило його образ життя. Просить строго покарати обвинуваченого за вчинене та задовільнити його цивільний позов , що складається з матеріальної шкоди у розмірі 5 440 грн., що витрачені на медичні препарати , 15 000 грн. на послуги адвоката , 65 545 грн. 87 коп. вартість поновлюваного ремонту автомобіля , що разом складає суму 85 985 грн.87 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.
Свідок ОСОБА_8 , допитаний у судовому засіданні , пояснив , що керував автомобілем "Lanos" по пр.Московському у жовтні 2016 року вночі став свідком ДТП за участю автомобіля "Mitsubishi Pajero" та "Renault Clio" . Причиною ДТП стало те , що водій автомобіля "Mitsubishi Pajero" різко змінив напрямок руху, здійснюючи поворот на вул.Нікітіна. Автомобіль , що рухався у попутному напрямку "Renault Clio» з метою уникнути зіткнення прийняв вліво , але сталося ДТП. Він зупинив свій автомобіль , виясняв чи потрібна допомога водіям , бачив , що водій ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння , травми отримав тільки Севоян.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_10 показав, що точну дату і час він не пам`ятає, було вже темно, він їхав у якості пасажира на автомобілі "Lanos", яким керував ОСОБА_8 , по проспекту Московському у сторону центру. Попереду , приблизно за 150 м стояв автомобіль "Mitsubishi". Машина, на якій він їхав, рухалася у середній полосі , перед ним їхав автомобіль "Renault" з швидкістю близько 50-60 км/год. , обігнав їх. Раптово "Mitsubishi" поїхав понад бордюром, а потім почав різко розвертатися. Водій "Renault" став приймати вліво та гальмувати, однак на трамвайних рейках сталося зіткнення. На лобовому склі "Renault" після ДТП було сильне пошкодження, а у водія гематома на лобі, шок, він потребував медичної допомоги. Водій автомобіля "Mitsubishi" хотів уїхати, але у нього було пошкоджено колесо. У водія "Mitsubishi" були ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю , похитування.
У відповідності до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №10704/10705 від 29.01.2016 року встановлено, що в момент первинного контакту автомобіль "Mitsubishi Pajero" НОМЕР_1 лівим переднім крилом контактував з правою частиною переднього бамперу автомобіля "Renault Clio" НОМЕР_2 , кут між повздовжніми осями автомобілів на момент первинного контакту становив біля 30 градусів, при цьому швидкість руху автомобіля "Renault Clio" була більшою за швидкість руху автомобіля "Mitsubishi Pajero" . Вказаний механізм утворення механічних пошкоджень транспортних засобів свідчить , що в даному випадку мало місце попутне кутове зіткнення. (т. 1 а.с.187-201).
Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та судово-медичної експертизи №2000/2001/112-КЕ/16 від 15.06.2016 року (т.1 а.с.204-252), яка була проведена за участю експерта-автотехніка, експерта в галузі дослідження відео-, звукозапису та судово-медичного експерта. На дослідження був наданий лазерний диск «ARITA» CD-R № ZGZ01219413RC23 , флеш накопичувач «Transcend » 8 GB , наданий на дослідження у прозорому пакеті, скріпленому ниткою, кінці якої запечатані фрагментом паперу із супровідним написом : « В ході добровільної видачі у гр. ОСОБА_11 був вилучений USB «Transcend » 8 GB ( підпис) ОСОБА_11 . Слідчий ( підпис) ОСОБА_12 Цілісність пакування не порушено.

Встановлено наступне: При дослідженні властивостей носія лазерного копакт-диску «ARITA» CD-R № ZGZ01219413RC23 встановлено, що він записаний за допомогою «Nero Burning ROM», який використовується для запису лазерних дисків пристроями запису, які зазвичай входять в склад системного блоку персонального комп`ютеру. Тобто відеофайли , зафіксовані на лазерному компакт-диску є копіями, записаними за допомогою комп`ютерної техніки. Програмно-апаратними засобами , які знаходяться у розпорядженні експерта , при дослідженні відеоряду відеофайлів зафіксовані на лазерному диску та на флеш-накопичувачі ознак монтажу відеозображення не встановлено.

Виходячи з наданих на дослідження відеозаписів, час, який минув з моменту початку маневру лівого повороту автомобіля "Mitsubishi Pajero" до моменту зіткнення з автомобілем "Renault Clio", становить біля 1,67 с.

Дії водія автомобіля "Mitsubishi Pajero" ОСОБА_7 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п.10.1,10.4,11.8 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля "Renault Clio" ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення ТЗ шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту початку маневру лівого повороту автомобіля "Mitsubishi Pajero".

В діях водія автомобіля "Renault Clio" ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП".

Наведене у вищезазначених висновках експертиз у судовому засіданні підтвердили допитані експерти ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Крім того , судом досліджені наступні , зібрані стороною обвинувачення та стороною захисту письмові докази по справі .
У відповідності до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.10.2015 року встановлено: місцем ДПТ є перехрестя вул. Нікітіна і пр. Московського, стан покриття - сухий, міське освітлення відсутнє, сліди шин - слід юза 7 м, зчіс - 4,6 м, гальмування - 3 м, осип скла, фрагменти деталей машин. Автомобіль "Mitsubishi" реєстраційний номер НОМЕР_1 з`їхав з місця ДТП - стоїть біля бордюру, має пошкодження у вигляді деформації: лівого переднього крила, переднього бамперу зліва, переднього лівого диску, розірвано ліве переднє колесо. Автомобіль "Renaul" реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться на трамвайних путях передньою частиною у напрямку вул. Юріївська, має пошкодження у вигляді деформації правого переднього крила, правої передньої двері, капоту справа, вивернуте дзеркало праве бокове, розбита права передня фара та лобове скло, розбитий правий передній ковпак, розірвано праве переднє колесо. На схемі до даного протоколу вказано, що відстань від автомобіля "Renault" після ДТП до правої бордюри - 8,9/8,8 м, початок гальмівного шляху за 6,1 м до автомобіля "Renault" за 8,6 м від правої бордюри (т.1 а.с.137-140).
Згідно зберігальних розписок автомобілі передані власникам (т.1 а.с.141).
Протоколом проведення слідчого експерименту та схемою до нього від 15.02.2016 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 , за участю захисника та в присутності понятих, на місті пригоди вказав механізм ДТП, а саме: він рухався на відстані 8,6 м від правого бордюру, до зіткнення він гальмував близько 5-7 м, автомобіль "Mitsubishi" рухався на відстані 2 м від правого бордюру зі швидкістю 30-40 км/год., а "Renault" - 60 км/год. (т.1 а.с.146-148).
У протоколі проведення слідчого експерименту та схемою до нього від 25.01.2016 року ОСОБА_7 у якості свідка, за участю захисника, вказав, що він рухався на відстані 3,75 м від правої бордюри зі швидкістю 20 км/год. Потім почав здійснювати маневр лівого повороту. В момент початку здійснення маневру автомобіль знаходився на відстані 1 м від передньої частини автомобіля до границі перехрестя. В момент зіткнення автомобіль знаходився на відстані 7,6 м від правого переднього колеса до правого краю проїжджої частини по ходу свого руху та на відстані 6,1 м від заднього правого колеса до правого краю проїжджої частини. З моменту початку здійснення маневру до моменту зіткнення автомобіль подолав дугу 5,7 м з однією швидкістю - 20 км/год. (т.2 а.с.5-7).
Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просив суд у відповідності до ч.2 ст.89 КПК України визнати цей доказ протокол проведення слідчого експерименту недопустимим в силу вимог п.1 ч.3 ст.87 КПК України , бо показання ОСОБА_7 надавав в якості свідка, а надалі він був визнаний обвинуваченим по цьому кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Заявлене клопотання суд вважає таким , що не підлягає задоволенню .
Відповідно до ч. 1. п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Правилами ст.85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Як визначив Європейський суд з прав людини (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04), суд при оцінюванні доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Як вбачається з рішення Конституційного Суду України у справі № 1-31/2011 від 20.10.2011 за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, аналізуючи положення «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом», Конституційний Суд України прийшов до висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними у незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою, тощо.
Що стосується протоколу слідчого експерименту від 25.01.2016 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , згідно якого він на місці відтворив вказані ним обставини вчинення кримінального правопорушення щодо нього, тобто по суті підтвердив свої покази на місці вчинення кримінального правопорушення, тобто перевірки й уточнення відомостей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як то передбачено ч.1 ст. 240 КПК України, не було. При проведені слідчого експерименту був присутній адвокат ОСОБА_16 , з яким ОСОБА_7 уклав договір про надання правової допомоги , тому підстав вважати , що при проведенні слідчого експерименту були порушені права ОСОБА_7 у суда немає.
При цьому, істотних порушень прав та свобод людини (що передбачено ч.1,2 3, ст. 87 КПК України), які б призвели, до визнання вказаного доказу недопустимим, як про це зазначає сторона захисту, судом не встановлено.
Згідно протоколу добровільної видачі від 26.10.2015 року, що також не заперечував і в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 надав USB флеш-носій ємністю 8Gb, на якому знаходиться відеозапис з відеореєстратора , що під час ДТП знаходився у керованому ним автомобілі (т.1 а.с.154).
Висновком судової автотехнічної експертизи №10698 від 25.01.2016 року встановлено, що перед ДТП робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля "Mitsubishi", НОМЕР_1 не мала несправностей, які б впливали на працездатність та були б у причинному зв`язку із ДТП. Виявлені ушкодження сталися внаслідок даної ДТП (т.1 а.с.158-172).
Висновком судово-медичної експертизи №1060-А/15 від 05.11.2015 року (т.1 а.с.149-150) встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля "Renault Clio" ОСОБА_4 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості з локалізацією вогнища контузії в лобовій і скроневій долях головного мозку зліва та травматичним субарахноідальним крововиливом, забою м`яких тканин тім`яної ділянки.
У відповідності до версії ДТП обвинуваченого , ОСОБА_4 рухався по зустрічній смузі руху та намагався здійснити маневр обгону на перехресті, але це не знайшло свого підтвердження та спростовується наведеними письмовими доказами та показами свідків.
Захист виражає сумнів у достовірності висновків експертизи в частині дослідження відеофайлів, які є копіями, записаними за допомогою комп`ютерної техніки , але як було встановлено судом , ці відеозаписи надані саме обвинуваченим , експертами визначено , що відеофайли не піддавалися монтажу , а тому підстав для сумніву у професійності та достовірності проведеної експертизи у суда немає.
Захист вважає , що долучений лазерний диск «АRIТА» CD- R з наявним на ньому відеозаписом , на підставі відео на якому , експерти зробили комплексну судову автотехнічну експертизу, експертизу відео-, звукозапису та судово-медичну експертизу № 2000/2001/112-КЕ/16 від 15 червня 2016 року, слід визнати недопустимим доказом , бо в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначеного криінального провадження відсутня процесуальна дія, результатом якої було здійснено вилучення цього диску .
Суд не погоджується з таким висновком захисту , оскільки , як було встановлено і описано судом вищезазначений диск є копією з відеофайлів , наданих слідчому самим обвинуваченим , відеофайли містять аналогічні зображення однакових подій і не мають ознак монтажу відеозображення .
У відповідності до висновку експертного дослідження № 13-ВС/17 по матеріалам дорожньо транспортної пригоди за участю автомобілів "Mitsubishi Pajero" номерний знак НОМЕР_1 та "Renault Clio" , номерний знак НОМЕР_2 , що наданий суду стороною захисту та проведене за заявою захисника обвинуваченого до

Харківського НДЕКЦ МВС України невідповідності дій ОСОБА_4 вимогам п.14.6 а) Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

Посилаючись на зазначене експертне дослідження сторона захисту вважає , що в настанні ДТП є обоюдна вина учасників.

За клопотанням сторони захисту , судом був допитаний судовий експерт Харківського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_17 , що проводив зазначене дослідження.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_17 пояснив , що за заявою захисника проводив експертне дослідження на підставі данних , що були викладені у заяві захисту про проведення експертизи та матеріалів , що були надані саме захисником .
Стороною захисту , з урахуванням висновків експертного дослідження , проведеного експертом ОСОБА_17 , було заявлено клопотання про проведення повторної автотехнічної експертизи по механізму ДТП , на вирішення якої пропонувалося поставити запитання , що вже були вирішені комплексною судовою автотехнічною експертизою, експертизою відео-, звукозапису та судово-медичної експертизи №2000/2001/112-КЕ/16 від 15.06.2016 року , яка була проведена за участю експерта-автотехніка, експерта в галузі дослідження відео-, звукозапису та судово-медичного експерта. У відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, згідно з процесуальним законодавством України повторна експертиза проводиться у випадку , якщо висновок первинної експертизи визнано не обгрунтованим та таким , що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності . Оскільки у судовому засідання не було встановлено суперечностей , а свої висновки та обгрунтування у судовому засіданні підтвердили експерти , що проводили комплексну експертизу , суд не вбачає підстав для призначення повторної експертизи і таке клопотання захисту розцінює як заявлене з єдиною метою затягнення розгляду справи та уникнення покарання.

На підставі досліджених судом та неведених вище доказів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у виникненні даної ДТП, що потягло вказані наслідки. Не визнання в повному обсязі своєї провини обвинуваченим, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності, оскільки доводи обвинуваченого та його захисника, спростовуються наведеними доказами.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання враховує особу обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В судовому засіданні дослідженні матеріали кримінального провадження що характеризують особу обвинуваченого, відповідно до яких обвинувачений на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, раніше не судимий, одружений, є фізичною особою-підприємцем.
Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , враховуючи дані про особу обвинуваченого, йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності, враховуючи, що з дня порушення кримінальної справи минув 3-річний термін. Цивільний позов ОСОБА_4 просив залишити без розгляду, зняти арешти, накладені у цивільному провадженні. ОСОБА_7 підтримав клопотання захисту .

Враховуючи наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисників та обвинуваченого, закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Враховуючи наведене, на час постановлення вироку у даному кримінальному провадженні закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

У відповідності до частини 5 ст.74 КК України , особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Так як закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою, у зв`язку з чим необхідна згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК

Беручи до уваги те, що засуджений ОСОБА_7 вину не визнав, його згода на звільнення від кримінальної відповідальності не є беззаперечною , клопотання обвинуваченим заявлено за умови , якщо судом буде встановлена його вина . Такі дії суд розцінює як відсутність згоди на звільнення за нереабілітуючою обставиною . В такому випадку , згідно з положеннями ч.5 ст.74 КК, особа підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріальну шкоду потерпілому, суд стягує в межах витрат, що підтверджені документально, а саме: фактичні витрати на ремонт автомобіля "Renault Clio" - у розмірі 65185 грн. (т.2 а.с.22-27); витрати на лікування - 5440 грн. (а.с.83-88), а загалом 70 625 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Злочин скоєно ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, який керуючи автомобілем - засобом підвищеної небезпеки, після вживання спиртних напоїв, що призводить до підвищення ризику скоєння злочину та інших небажаних наслідків, не дивлячись на це , ОСОБА_7 все ж сів за кермо автомобіля, що вказує на його аморальність та непередбачуваність поведінки.
ОСОБА_7 фактично не визнав себе винним в скоєнні кримінального правопорушення, не розкаявся , навпаки, свою вину за скоєний злочин, на протязі досудового і судового слідства намагався перенести на потерпілого.
З моменту злочину і до теперішнього часу ОСОБА_7 не відшкодував шкоди, яку завдав своїми злочинними діями, не цікавився станом здоров`я потерпілого, навіть не вибачився за скоєне, що також свідчить про аморальність поведінки ОСОБА_7 та його впевненість у безкарності за скоєне.
Враховуючи характер правопорушення , глибину фізичних та душевних страждань потерпілого , погіршення якості та умов життя після отримання тяжкої черепно-мозкової травми, вимоги розумності та справедливості , суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., що є справедливим, так як життя після ДТП потерпілого зазнало суттєвих змін , вимагало тривалого лікування та на час позбавило можливості переміщатися на власному транспортному засобі.
Положеннями п.п.47-48 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" визначено, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Стягненню підлягають також витрати на правову допомогу у розмірі фактичних витрат , з урахуванням тривалості та кількості судових засідань 15 000 грн.
Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів (т.1 а.с.157,174, 186, 203).
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статями 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.
На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 15 109 грн. на користь держави.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 25 квітня 2007 року ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 ) на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 85 620 грн., на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 50 000 грн. В решті частини позову - відмовити.
Арешт, накладений постановою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова 28 липня 2016 року на автомобіль "Mitsubishi Pajero" номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 залишити в рахунок забезпечення цивільного позову.
Речові докази, після набрання даним вироком законної сили: автомобіль "Renault Clio" , номерний знак НОМЕР_2 , диск з томограмою ОСОБА_4 - повернути потерпілому ОСОБА_4 ; CD-R диск та флеш-накопичувач, на яких зображено ДТП - зберігати в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя