Справа № 675/559/18
Провадження № 1-в/675/159/2018
У Х В А Л А

"10" травня 2018 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Ізяслав в режимі відеоконференції справу за клопотанням засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування амністії,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор вважає клопотання засудженого таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 85, 86 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання. Амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2015, ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 186 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 3 роки.

В подальшому ОСОБА_4 був засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2016, яким його визнано винним за ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді 3 місяців арешту. Згідно зі ст. ст. 71, 72 КК України до цього покарання частково приєднано частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2015 і визначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України призначенні ОСОБА_4 покарання за цим вироком у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі та вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016 у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком 3 роки виконувати самостійно. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення вироку у виконання. Міру запобіжного заходу до набрання вироком чинності, залишено попередню особисте зобов`язання.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.08.2017, ОСОБА_4 на підставі вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2016, було затримано 10.08.2017 о 17 год. 30 хв.

Початок строку відбуття покарання 10.08.2017.

Кінець строку відбуття покарання 10.09.2019.

За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Проте, амністія не поширюється на усіх без винятку засуджених. Закон встановлює перелік осіб, амністія до яких не застосовується.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи осіб, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та аналогічних законів інших держав колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у ст. 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання (ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році»).

Однак, злочини, за які засудженого ОСОБА_4 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2016, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами невеликої, середньої тяжкості та тяжким.

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується засудженим ОСОБА_4 , останній до переліку осіб зазначених у ст. ст. 1, 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» не відноситься.

Таким чином, ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» також не може бути застосована до засудженого ОСОБА_4 , оскільки він не входить в перелік осіб, зазначених в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

За таких обставин, застосування статей 1, 2, 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» у даному випадку виключається.

Стаття 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» також не може бути застосована до засудженого ОСОБА_4 , оскільки він на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» - 07.09.2017 не відбув 1/4 частину призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2016 строку покарання. ? строку покарання засудженого ОСОБА_4 припадає на 18.02.2018.

Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст. ст. 369, 372, 376, 392, 395, 537-539 КПК України, Закону України «Про застосування амністії в Україні», та Закону України «Про амністію у 2016 році», суд

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Ізяславський районний суд Хмельницької області, а засудженому з дня вручення йому копії даної ухвали.

Суддя: ОСОБА_1