Пр.1-кп/336/576/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2018 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,потерпілої ОСОБА_4 ,потерпілої ОСОБА_5 ,особи,відносно якої здійснюється кримінальне провадження ОСОБА_6 ,його законного представника ОСОБА_7 ,захисника ОСОБА_8 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Саки АР Крим, громадянина України,з середньою освітою,не одруженого,не працюючого,до затримання проживав а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.04.2018 р. ОСОБА_6 ,маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном,поєднаний з погрозою застосування насильства,небезпечного для життя чи здоров`я особи,яка зазнала нападу,діючи з корисливих мотивів,знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 ,підійшов до потерпілої ОСОБА_4 ,2003 р.н.,та вихопив з рук останньої мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» в корпусі білого кольору imei: НОМЕР_1 .Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 на вимогу потерпілої ОСОБА_4 повернути їй викрадене майно,з метою подолати волю останньої до опору,погрожуючи потерплій застосуванням насильства,що виразилось у демонстрації розкладного ножа,який ОСОБА_6 тримав у лівій руці,та скориставшись тим,що потерпіла сприйняла погрозу застосування насилля як реальну, ОСОБА_6 заволодів майном,що належить ОСОБА_5 ,а саме мобільним телефоном «Samsung Galaxy J5» в корпусі білого кольору imei: НОМЕР_1 ,в якому знаходились картки операторів стільникового зв`язку «Водафон» та «Київстар» загальною вартістю 2080 гр.,та втік з місця вчинення злочину,чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

В судовому засіданні ОСОБА_6 відмовився давати показання про фактичні обставини у зв*язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння,передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала,що 13.04.2018 р.приблизно о 15.00 год.їй по мобільному телефону зателефонувала донька ОСОБА_4 ,2003 р.н.,повідомила про закінчення навчань у гімназії № 93,яка розташована по вул.Полякова в м.Запоріжжі,вони домовились наразі ще раз поспілкуватись,проте на дзвінок ОСОБА_5 через кілька хвилин її донька не відповіла,а через деякий час потерпілій зателефонувала незнайома жінка та повідомила,що на її доньку був вчинений напад,невідомий погрожував ножем та відібрав у дівчини мобільний телефон.Дорогою додому ОСОБА_4 розповідала,що коли вона очікувала дзвінка від матері біля школи,до неї підійшов чоловік,вихопив з рук телефон,вона пручалася та не віддавала його,тоді нападник дістав та показав їй ніж,чим дуже налякав,тому вона телефон покинула,а нападник втік.За нападником побігли люди,його затримали,про що їх повідомила поліція.Наступного дня їх з донькою викликали у відділення поліції,де знаходився затриманий ОСОБА_6 ,її донька ОСОБА_4 беззаперечно впізнала у ньому нападника.В процесі досудового розслідування телефон їй повернули.

Потерпіла ОСОБА_4 2003 р.н.,допитана в судовому засіданні з участю педагога ОСОБА_9 ,показала,що 13.04.2018 р.після закінчення занять у гімназії № 93,де вона навчається,знаходячись біля буд.13а по вул.Полякова в м.Запоріжжі,очікуючи,що їй наразі зателефонує мати,вона тримала мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» в корпусі білого кольору двома руками.Звернула увагу на раніше незнайомого чоловіка,яким є ОСОБА_6 ,котрий підійшов до неї спереду та вихопив з рук мобільний телефон,з яким намагався піти.При цьому ОСОБА_4 чинила опір та намагалася телефон повернути, в цей момент ОСОБА_6 показав їй розкладний ніж,який тримав у руці.Злякавшись,що ОСОБА_6 може ніж до неї застосувати,потерпіла припинила чинити опір,відпустила телефон,скориставшись цим, ОСОБА_6 втік з місця події.Оговтавшись від переляку, ОСОБА_4 через кілька хвилин почала його переслідувати,закликаючи на допомогу сторонніх осіб,за ОСОБА_6 побігли кілька чоловіків,а вона залишилася з раніше незнайомою жінкою,з телефону якої повідомила про ці події матір та поліцію.В подальшому її з матір`ю запросили у відділення поліції,де знаходився затриманий ОСОБА_6 ,з їх участю проводились процесуальні дії,в тому числі впізнання,в процесі якого вона впевнено впізнала ОСОБА_6 як нападника,викрадений ОСОБА_6 мобільний телефон у нього вилучили та потерпілій повернули.

Як встановлено з протоколу огляду місця події,13.04.2018 р.булі оглянуті ділянка місцевості поблизу буд. АДРЕСА_2 ,де знаходиться гімназія № 93 в м.Запоріжжі та багатоквартирні житлові будинки,що зафіксовано фототаблицею.

Як встановлено з протоколу пред*явлення особи для впізнання від 14.04.2018 р.з відеозаписом,потерпіла ОСОБА_4 серед інших осіб вказала на ОСОБА_6 та пояснила,що саме він 13.04.2018 р.вчинив напад на неї та заволодів мобільним телефоном.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав,що 13.04.2018 р.приблизно о 15.00 год.він повертався додому з тренування,побачив чоловіка,яким є ОСОБА_6 ,він біг вулицею,його переслідувала потерпіла ОСОБА_4 та кликала на допомогу. ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_11 ,але той дістав ніж,через що ОСОБА_10 припинив одноосібне переслідування ОСОБА_6 ,попросив допомоги від інших чоловіків,що проходили повз,разом вони знову наздогнали ОСОБА_6 та затримали,на місце затримання викликали поліцію.

Як встановлено з протоколу пред*явлення особи для впізнання від 14.04.2018 р.з відеозаписом,свідок ОСОБА_10 серед інших осіб вказав на ОСОБА_6 та пояснив,що саме він 13.04.2018 р.вчинив напад на потерпілу ОСОБА_4 та заволодів її мобільним телефоном.

Суд не досліджував в судовому засіданні відеозаписи,які є додатками до вказаних вище протоколів впізнання,оскільки їх зміст учасниками кримінального провадження не оспорювався,що відповідає вимогам ст.349 КПК України щодо обсягу дослідження доказів.

Як встановлено з протоколу затримання ОСОБА_6 від 13.04.2018 р.,останній був затриманий поблизу буд.9 по вул.Бочарова в м.Запоріжжі о 15.30 год. безпосередньо після вчинення злочину,під час його обшуку виявлено і вилучено предмет,схожий на ніж,чоловіча сумка чорного кольору,мобільний телефон в корпусі білого кольору,які були упаковані та опечатані.

В процесі огляду вилученого у ОСОБА_6 під час затримання мобільного телефону було встановлено,що мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» в корпусі білого кольору imei: НОМЕР_1 ,має певні ознаки та містить інформацію про контакти,за якими потерпіла ОСОБА_4 впізнала зазначений мобільний телефон,який належить її матері ОСОБА_5 та перебував у її користуванні.

В судовому засіданні судом був оглянутий мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» в корпусі білого кольору imei: НОМЕР_1 ,який постановою слідчого від 14.04.2018 р.визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження,при цьому потерпіла ОСОБА_4 підтвердила,що саме цим телефоном 13.04.2018 р.заволодів ОСОБА_6 під час нападу на неї.

Згідно висновку експерта № 10-756 від 04.06.2018 р.вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J5» в корпусі білого кольору з урахуванням зносу станом на 13.04.2018 р.складає 2080 гр.

Відповідно до змісту клопотання,вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J5» в корпусі білого кольору,що ставиться за провину ОСОБА_6 ,зазначена 4999 гр.,проте це не знайшло свого підтвердження доказами і при прийнятті процесуального рішення суд керується висновнком експерта.

Досліджені в судовому засіданні докази логічні,послідовні,не містять протиріч,переконливі як кожен окремо,так і їх сукупність у взаємозв*язку.

Жоден із них не спростований,містить інформацію щодо предмету доказування,схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин,які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідка,так само не надано суду доказів,що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована,довіра до їх показань не підірвана,мотивів можливої нечесності як приводу для обмовляння ОСОБА_6 захистом не доведено.

В судовому засіданні сторона захисту скористалася правом допитати цих осіб ,що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,із забезпеченням можливості надати аргументи на спростування їх показань,однак жодних об*єктивних даних для того,щоб ставити їх під сумнів,суд не встановив.

Показання потерпілої та свідків повністю узгоджуються зі змістом інших доказів,якими є висновки експерта,протоколи слідчих дій,речовий доказ.

За таких обставин,суд приймає до уваги при постановлені ухвали показання потерпілих,свідка,речовий доказ,досліджені висновки експерта як докази обґрунтованості кримінального переслідування ОСОБА_6 .

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».

Захисник оспорював кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння та вважав,що їх необхідно кваліфікувати за ст.186 КК України,з посиланням на те,що ОСОБА_6 заволодів мобільним телефоном,відкрито викравши його у ОСОБА_4 ,без застосування будь-якого насильства та погроз цього,а ніж був ним лише продемонстрований ОСОБА_4 з метою безперешкодно залишити місце події,оскільки потерпіла чинила опір та намагалася мобільний телефон собі повернути.

Однак суд дійшов висновку,що така процесуальна позиція захисту протирічить фактичним обставинам справи про те,що ОСОБА_6 демонстрував потерпілій ОСОБА_4 ніж саме під час вилучення у неї мобільного телефону,з метою подолати її опір. Лише після цього потерпіла, реально сприйнявши погрозу застосування до неї насильства,припинила чинити опір діям ОСОБА_6 ,завдяки чому він зміг фактично заволодіти майном потерпілої та залишити місце події.

Діяння,причетність до вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 ,суд кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України ,кваліфікуючими ознаками якого є напад з метою заволодіння чужим майном,поєднаний з погрозою застосування насильства,небезпечного ждя життя чи здоров`я особи,яка зазнала нападу(розбій).

В процесі досудового розслідування 09.08.2018 року по справі була проведена комплексна судова психолого-психіатрична експертиза № 141 стосовно ОСОБА_6 .

Згідно висновків даної експертизи, ОСОБА_6 у період часу,що відноситься до інкримінованого йому діяння,страждав і в теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної.

У період,до якого відноситься інкриміноване йому діяння,він не міг усвідомлювати свої дії(бездіяльність)і керувати ними,у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії(бездіяльність)і керувати ними.

Потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Виходячи з встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив вказане вище суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності та у відповідно до ч.2 ст.19 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності із застосуванням до нього примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст.94 ч.1 п.2,залежно від характеру та тяжкості захворювання,тяжкості вчиненого діяння,з урахування ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб,суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру,як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Враховуючи характер та тяжкість психічного захворювання ОСОБА_6 ,його тривалість, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, рекомендації психолого-психіатрична експертиза, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом,оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_6 за своїм психічним станом становить небезпеку для себе та оточуючих.

Долю речових доказів,яким згідно постанови слідчого є мобільний телефон,суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відносно ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 03.11.2018 р.включно.

Як передбачено ст.508 ч.1 КПК України,до особи,стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру,або вирішується питання про їх застосування,можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1)передання на піклування опікунам,піклувальникам,близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2)поміщення до психіатричного закладу в умовах,що виключають її небезпечну поведінку.

Враховуючи наведене,суд за клопотанням прокурора обирає до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах,що виключають її небезпечну поведінку,оскільки він потребує примусового лікування в умовах госпіталізації.

Керуючись ст. ст. 19, 92, 93, 94 КК України, ст. ст.508,512, 513, 516 КПК України,суд -

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Застосувати до ОСОБА_6 до набрання ухвалою законної сили запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах,що виключають її небезпечну поведінку.

Речові докази:

-мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» в корпусі білого кольору imei: НОМЕР_1 ,який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 ,залишити їй за належністю,

-диски з відеозаписом слідчий дій залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1