Справа № 592/8042/18
Провадження № 1-в/592/326/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника СВК 116 ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення останнього від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат у межах повноважень звернувся до суду з вказаним клопотанням в якому зазначив, що його підзахисний ОСОБА_6 був засуджений вироком суду Брагинського району Гомельської області Республіки Білорусь від 15.12.2016 року за ч.1 ст.328, ч.1 ст.328-1 КК Республіки Білорусь до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 08.08.2017 року даний вирок був приведений у відповідність до законодавства України, відповідно до якої ОСОБА_6 було призначене остаточне покарання за злочини, передбачені ч.1 ст.305, ч.1 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Покарання відбуває у Сумській виправній колонії № 116.
ОСОБА_6 почав відбувати покарання в Республіці Білорусь з 09.09.2016 року де за сумлінне ставлення до праці, відсутність стягнень, позитивну характеристику та активну участь в громадському житті 15.02.2017 року був прийнятий до самодіяльної організації, а 20.06.2017 року, як особа, що стала на шлях виправлення був переведений на покращені умови тримання.
Після переведення до Сумської виправленої колонії № 116 з березня місяця 2018 року став до роботи, відвідує бібліотеку та церкву, стягнень не має, та має одне заохочення і визнаний таким, що став на шлях виправлення.
Отже на думку захисту ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та має чіткі наміри щодо подальшого життя та суспільно корисної праці, конкретну можливість працевлаштуватись.
У судовому засіданні захисник та засуджений дане клопотання підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити і захисник обґрунтував своє клопотання тими ж підставами, що зазначив у самому клопотанні.
Представник СВК 116 ОСОБА_5 проти клопотання заперечив і по суті пояснив, що засуджений ОСОБА_6 прибув до СВК 116 - 14.01.2018 року та з кінця лютого 2018 року був працевлаштований на виробництві в колонії. Набув право на пільгу, передбачену ст.81 КК з 07.06.2018 року. В колонії розглядалось питання щодо умовно-дострокового звільнення, але комісією було прийняте рішення про передчасне звернення з таким клопотанням, оскільки із-за нетривалого періоду знаходження засудженого в колонії його особа повністю ще не вивчена, тому у задоволенні клопотання просив відмовити.
Прокурор теж заперечила проти задоволення клопотання, підтримавши позицію представника СВК 116 і своє заперечення вмотивувала тим, що із-за нетривалого періоду відбуття покарання в СВК 116, особа засудженого повністю ще не вивчена, крім того, в характеристиці за червень 2018 року зазначено, що в його особистості ще залишається рівень суспільної небезпеки. У задоволенні клопотання просила відмовити з цих підстав.
Суд, заслухавши обґрунтування захисника, пояснення засудженого, думку прокурора та представника СВК 116, а також вивчивши уважно матеріали особової справи засудженого дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні було встановлено, що вироком суду Брагинського району Гомельської області Республіки Білорусь ОСОБА_6 був засуджений за ч.1 ст.328, ч.1 ст.328-1 КК Республіки Білорусь до позбавлення волі на строк три роки.
Початок строку відбуття покарання: 09.09.2016 року.
Кінець строку відбуття покарання: 09.09.2019 року.
Даний вирок набрав законної сили і ОСОБА_6 прибув для відбуття покарання до Виправної колонії № 2 Могильовської області, Республіки Білорусь.
Вподальшому ОСОБА_6 звернувся із відповідним клопотанням про його переведення для відбуття покарання до України і його клопотання було задоволене і 14.11.2017 року згідно Акту передачі, засуджений ОСОБА_6 був переданий Українській стороні та він був етапований в СІЗО Чернігівської області.
Ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 08.08.2017 року вирок суду Брагинського району Гомельської області був приведений у відповідність із законодавством України і цією ухвалою суду було визначено, що ОСОБА_6 при продовженні відбування покарання на території України, повинен відбувати покарання за ч.1 ст.305, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Цією ж ухвалою суду йому був зарахований весь строк попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України день за два.
В апеляційному порядку ця ухвала не оскаржувалась.
Дана ухвала суду, набравша законної сили є обов`язковою для виконання.
14.01.2018 року, засуджений ОСОБА_6 прибув до Сумської виправної колонії № 116 для подальшого відбуття покарання.
Предметом злочинів, за які ОСОБА_6 було призначене покарання, яке він відбуває на даний час є наркотичний засіб марихуана, вагою 1,2724 гр.
З цього приводу слід зазначити, що марихуана, як наркотичний засіб не входить до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 та до «Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженій Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 року № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 року № 634), а до вказаних нормативних актів входить «канабіс».
Як убачається з характеристики на засудженого ОСОБА_6 наданої Сумською виправною колонією № 116 право на пільгу, передбачену ст.81 КК України він набув з 07.06.2018 року, відбувши на цей момент 2/3 строку покарання, згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 08.08.2017 року, якою був приведений вирок Республіки Білорусь у відповідність до Українського законодавства.
У відповідності з вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за …, умисний тяжкий злочин …
При вирішенні питання щодо застосування чи незастосування умовно-дострокового звільнення від покарання суд повинен врахувати поведінку та ставлення до праці засудженого за весь період відбування ним покарання.
Як встановлено при розгляді даного провадження, засуджений ОСОБА_6 відбував покарання з 09.09.2016 року по 13.11.2017 в Республіці Білорусь, після чого з 14.11.2017 року по 13.01.2018 року перебував в СІЗО Чернігівської області, та з 14.01.2018 року по теперішній час відбуває покарання в Сумській виправній колонії № 116.
Як убачається з матеріалів особової справи, а саме з виписок двох протоколів № 2 та № 10 від 15.02.2017 року під час відбуття покарання у виправній колонії № 2 Республіки Білорусь ОСОБА_6 характеризувався позитивно, добросовісно відносився до праці, стягнень не мав, приймав активну участь у суспільному житті загону.
Крім того, згідно Постанови про перевід на поліпшені умови тримання від 20.06.2017 року, ОСОБА_6 був переведений на поліпшені умови утримання, що також є заохоченням.
Після прибуття 14.01.2018 року в Сумську виправну колонію № 116 для подальшого відбуття покарання, ОСОБА_6 28.02.2018 року був працевлаштований на виробництві в колонії і з того часу працює.
Тобто, з власної ініціативи був працевлаштований через короткий проміжок часу після прибуття до колонії.
31.03.2018 року засудженому ОСОБА_6 була оголошена подяка.
Підставою для даного заохочення став рапорт начальника відділення СПС № 4 СВК № 116 ОСОБА_7 у якому він зазначив, що ОСОБА_6 протягом першого кварталу 2018 року характеризувався позитивно, до основної роботи ставився сумлінно, добровільно та за власною ініціативою залучався до додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою установи,. Приймав участь у проведенні ремонтних робіт у відділенні.
З характеристики від 19.06.2018 року вбачається, що засуджений ОСОБА_6 за короткий час відбування покарання в Сумській колонії характеризується позитивно, вимоги режиму тримання та розкладу денного не порушував, стягнень не має. В установі працевлаштований, приймає участь у суспільно-корисній праці та житті відділення та в роботах по благоустрою місць позбавлення волі, має одне заохочення, але інколи потребує періодичного спонукання.
У цій же характеристиці зазначено, що в особистості залишається рівень суспільної небезпеки, тому потребує подальшої виховної роботи в місцях позбавлення волі.
Тобто, як вбачається з тексту характеристики, вона є повністю позитивною.
Представник СВК № 116 у судовому засіданні так і не зміг пояснити суду, що малось на увазі в цій характеристиці, що ОСОБА_6 інколи потребує періодичного спонукання.
Також цей представник не зміг взагалі надати будь-яких пояснень як на запитання суду, так і на запитання прокурора, що саме означає в особистості залишається рівень суспільної небезпеки, тому потребує подальшої виховної роботи в місцях позбавлення волі, що і стало причиною заперечень з боку сторони обвинувачення щодо задоволення клопотання.
Враховуючи, що як в самій характеристиці, /її автор/ так і в судовому засіданні представник СВК 116 не надали точних та чітких роз`яснень, який саме рівень суспільної небезпеки залишається в особистості засудженого, тому це твердження не може стати причиною для відмови у задоволенні клопотання, оскільки інших будь-яких даних, які б вказували на це, в матеріалах особової справи не має.
Заперечення представника СВК № 116 та прокурора проти задоволення клопотання, що засуджений ОСОБА_6 нетривалий час перебуває в Сумській виправній колонії № 116 у зв`язку з чим його особа залишається не вивченою не можуть бути сприйняті судом в якості підстави для відмови у задоволенні клопотання, оскільки ні Кримінально-виконавчим, ні кримінально-процесуальним, ні кримінальним кодексами та ніякими іншими нормативними чи відомчими актами України не передбачений строк протягом якого повинна бути вивчена особа засудженого.
Таким чином, проаналізувавши поведінку засудженого ОСОБА_6 за весь час відбуття ним покарання, як в Республіці Білорусь, так і в Україні, суд доходить висновку, що він характеризується виключно з позитивної сторони, за власною ініціативою під час відбуття покарання був працевлаштований як в Республіці Білорусь, так і в Україні, де також характеризується виключно з позитивної сторони, має заохочення та не мав жодного стягнення, що свідчить про його бажання своєю поведінкою та позитивним ставленням до праці доказати своє виправлення, також враховуючи, що він відбуває покарання у виді 3 років позбавлення волі за 1,2724 гр. марихуани, тому враховуючи всі ці наведені обставини, суд доходить висновку про відсутність будь-яких законних підстав для відмови в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, у зв`язку з чим клопотання його захисника підлягає задоволенню.
Згідно довідки СВК № 116 станом на 17.07.2018 року невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_6 становить 10 місяців 21 день, а на момент постановлення даної ухвали невідбута частина покарання становить 10 місяців 20 днів.
Європейський суд з прав людини вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Тому суд обґрунтував дане своє рішення, надавши оцінку всім доводам учасників судового провадження та матеріалам особової справи засудженого, що в даному випадку є мірою до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.81 КК України,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком суду Брагинського району Гомельської області Республіки Білорусь від 15.12.2016 року за ч.1 ст.328, ч.1 ст.328-1 КК Республіки Білорусь у виді 3 років позбавлення волі та приведеного у відповідність до законодавства України ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 08.08.2017 року якою було визначено, що при продовженні відбування покарання на території України він повинен відбувати покарання за ч.1 ст.305, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 20 днів.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1