справа № 489/1377/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/91/18
УХВАЛА
Іменем України

06 липня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзя Читинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,
встановив:
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень не зменшився та не змінився.
На підтвердження ризику прокурором вказано на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, один з яких особливо тяжкий, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, не працює, не має постійного джерела доходів та постійного місця проживання в м.Миколаєві.
Обвинувачений та його захисник в задоволенні клопотання прокурора просили відмовити через недоведеність заявленого прокурором ризику, можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тривалість судового розгляду, а також через наявність в ОСОБА_6 сім`ї, дитини, постійного місця проживання, хронічного та інших захворювань, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, в т.ч. і шляхом визначення розміру застави.
Потерпілі та їх представник клопотання прокурора просили задовольнити, а в задоволенні клопотання сторони захисту - відмовити.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишається ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, зокрема, особливо тяжкого, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, не працює та не має постійного джерела доходу і постійного місця проживання в м.Миколаєві.
За таких обставин, є доведеним наявність вказаного ризику, і те, що йому неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
Стосовно доводів захисника про наявність захворювань в обвинуваченого, суд до уваги їх не приймає оскільки стороною захисту не надано суду доказів того, що такі захворювання унеможливлюють перебування ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора, а також неможливості отримання ним необхідної медичної допомоги.
Також, з огляду на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу через позитивну характеристику ОСОБА_11 , надану начальником слідчого ізолятора ОСОБА_12 20.02.2018.
Що стосується розумності строку судового розгляду то суд вживає усіх необхідних заходів для розгляду кримінального провадження в найкоротші строки, але судовий розгляд через зміну складу суду та у зв`язку із цим за клопотанням сторони захисту в третє розпочинається з початку.
На теперішній час, в кримінальному провадженні не допитано усіх потерпілих, свідків та не досліджено письмові докази.
Щодо клопотання захисника про визначення застави то її розмір в 480000 гривень було визначеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09.02.2017 при обранні запобіжного заходу, із покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у разі її сплати.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 182 УКПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, визначений ухвалою слідчого судді розмір застави є діючим, що не позбавляє можливості обвинуваченого внести заставу і змінити запобіжний захід.
З урахуванням наведеного, клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд -
постановив:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 03 вересня 2018 року (включно).
У задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3