печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі представника володільця майна адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого групи слідчих ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених службових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003707, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :
03.09.2018 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, бездіяльність уповноважених службових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003707, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме: грошових коштів та дорогоцінних металів та коштовностей.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 05.06.2018 здійснено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2018 під час виконання якої вилучено майно, що не входило до переліку, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вищевказаною ухвалою слідчого судді на яке в подальшому не було накладено арешт, а відтак підлягає поверненню його законному володільцю.
Представник володільця майна адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав наведених у ній.
Слідчий групи слідчих ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення вимог скарги та вказав, що майно, яке адвокат просить повернути не має статусу тимчасово вилученого, так як дозвіл на його вилучення було прямо передбачено ухвалою слідчого судді про обшук, а відтак вимоги скарги є безпідставними.
Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду щодо вимог скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2014 року за № 0003707 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України.

15.05.2018 р. ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_7 , з метою з метою виявлення та вилучення: 927 123 доларів США, 108 945 ЄВРО, 70150 рублів Російської Федерації та 9 907 355 гривень НБУ; виробів із золота та срібла; годинника виробництва «EDOX»; спецзасобу «ПМР» серії ХКЛП № 5800 калібру 9 мм та дозволу № 13857 від 19.08.2011 року на носіння спецзасобу «ПМР»; карабіну виробництва «MERKEL» серії RX №006576, бінокля; ножа з абревіатурою «Mercedes»; мобільного телефону ТМ «Fly» з вставленими сім-картками за номерами телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , мобільного телефону ТМ «iPhone 3» з вставленою сім-карткою за номером телефону НОМЕР_3 ; пристрою для відстрілу гумовими кулями «Форт» Ф-121 № НОМЕР_4 ; ключів та металевих сейфів; автомобільних ключів системи «Мульті Лок»; пристроїв для викрадення транспортних засобів (сканери, кодграббери, глушилки, «удочки»); флеш-накопичувачів; хутрових виробів; набоїв для відстрілу гумовими кулями; одягу, в який були одягнені особи, причетні до вчинення вищевказаних правопорушень, під час вчинення злочинів (спортивні куртки, блейзери, маски, рукавички).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

05.06.2018 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді проведено обшук з а місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_7 , під час якого вилучено майно, серед якого грошові кошти та вироби із золота та срібла.
Встановлено, що в ухвалі слідчого судді від 15.05.2018, якою надано дозвіл на проведення обшуку, прямо вказано про майно, яке у скарзі заявник просить суд зобов`язати слідчого повернути.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявників та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 39, 234236, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених службових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003707, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1