Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/324/2018
У Х В А Л А

07 червня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0005259 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, зокрема, у тому, що

22 жовтня 2017 року, перебуваючи разом з ОСОБА_7 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що мешканець цієї квартири ОСОБА_8 відволікся та залишив їх без нагляду, вилучили належне ОСОБА_8 майно.
Як зазначено далі в обвинувальному акті, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 після вилучення чужого майна покинули приміщення квартири та вийшли на подвір`я будинку, тримаючи вхідні двері.
Коли ж ОСОБА_8 помітив факт вилучення його майна та почав переслідувати злочинців, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не давали йому можливості вийти, тримаючи двері ззовні, а потім раптово відпустили двері, внаслідок чого потерпілий впав.

Внаслідок судового розгляду кримінального провадження суд дійшов такого.

І. Щодо подальшого руху кримінального провадження.

Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_8 підтвердив обставини вчинення відносно нього злочину, що були викладені в обвинувальному акті.

При цьому він зазначав, що дійсно не міг вийти з квартири, оскільки двері з його квартири не відчинялися.

При цьому, виходячи з характеру перешкоди у їх відчиненні, він вважає, що обвинувачений та ОСОБА_7 саме тримали двері.

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження факт викрадення майна потерпілого, його перелік та вартість не оспорював.

Разом із цим він зазначав, що викрадення цього майна не можна вважати відкритим, адже в момент викрадення потерпілий не міг помітити факт заволодіння його майном.

При цьому той факт, що він та ОСОБА_7 тримали двері потерпілого заперечував, вказуючи про те, що вони ззовні закрили двері за допомогою швабри.

Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження просив з метою перевірки та уточнення показів як обвинуваченого, так й потерпілого в цій частині надати органам досудового розслідування доручення щодо проведення слідчих експериментів за участі потерпілого та обвинуваченого.

Обвинувачений, його захисник, а також потерпілий проти задоволення цього клопотання не заперечували.

Вирішуючи це клопотання, суд дійшов такого.

1. Відповідно до частини 3 статті 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність, зокрема, у перевірці обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

В цьому випадку покази як обвинуваченого, так й потерпілого підлягають уточненню; вони можуть бути уточнені лише експериментальним шляхом внаслідок відтворення дій обвинуваченого та потерпілого та проведення необхідних випробувань. Таке є можливим лише шляхом проведення слідчого експерименту відповідно до вимог статті 240 КПК України; інший шлях в цьому випадку діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачений.

В той же час, проведення такої слідчої дії самим судом також не передбачене діючим законодавством.

Ухвалюючи рішення з приводу цього клопотання прокурора, суд також враховує, що сторони проти його задоволення не заперечують.

Отже, це клопотання прокурора підлягає задоволенню.

2. В зв`язку з задоволенням цього клопотання відповідно до частини 3 статті 333 КПК України у судовому засіданні слід оголосити перерву.

ІІ. Щодо доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_9 від 30 листопада 2017 року відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 січня 2018 року включно.

Ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва цей строк неодноразово продовжувався, востаннє - до 11 травня 2018 року включно.

Завершити розгляд справи до сплинення вказаного строку не видається за можливе.

Прокурор просив про продовження строку дії цього запобіжного заходу, спираючись про те, що обставини, що зумовили його обрання, наразі не зникли та не зменшились.

Захист проти продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою заперечував, захисником подане клопотання про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу на більш м`який.

В обґрунтування клопотання захисник посилалась про сімейне становище обвинуваченого, а також - про те, що ризики, які зумовили обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, наразі істотно зменшились.

Вирішуючи питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою, суд дійшов такого.

Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя та суд виходили з того, що існують ризики, що обвинувачений може продовжити вчиняти злочини (адже - будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, знов обґрунтовано підозрюється у вчиненні низки аналогічних злочинів), а також - може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (адже його обвинувачено у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років).

Наразі досліджені судом матеріали не дають підстав для висновку про те, що, висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування та державне обвинувачення діяли недобросовісно, зокрема - упереджено, без належної ретельності та дбайливості.

Характер же висунутого обвинувачення, за умов його добросовісності, свідчить про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти нові злочини.

Що ж стосується відомостей про особу обвинуваченого, то на цей час обставини, що зумовили обрання відносно них запобіжного заходу, не змінились.

Отже, підстави для зміни запобіжного заходу наразі є відсутніми, через що у задоволенні клопотання захисту про зміну обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку його дії підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 331, 333, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задовольнити, у задоволенні клопотання захисту - відмовити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 діб - до 03 серпня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =

07.06.2018