АПЕЛЯЦІЙНИЙСУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

16 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

перевіривши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 та апеляційною скаргою особи, щодо якої розглядається запит про її видачу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
особи, щодо якої застосовано домашній арешт ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року було частково задоволено клопотання керівника Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 про застосування екстрадиційного арешту щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, -

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах) КК Російської Федерації.

Застосовано до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши ОСОБА_6 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 години по 06:00 годину наступної доби, строком на шістдесят днів, а саме до 01 червня 2018 року, включно.

Одночасно на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було покладено обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першою вимогою до прокурора, слідчого судді.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту в певний період доби, враховуючи міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 , який на протязі тривалого часу проживає в Україні, має постійне місце проживання та реєстрації, працює, є достатнім і законним, оскільки буде гарантувати попередження втечі і забезпечить в подальшому його видачу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про обрання екстрадиційного арешту до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити та обрати відносно нього екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, прокурор вказує на те, що саме через порушення проти нього кримінальної справи в Російській Федерації ОСОБА_6 приїхав на проживання до України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначає, що перебуваючи на території України ОСОБА_6 з березня 2015 року по квітень 2018 року мав можливість звернутися до компетентних органів України з проханням про надання йому політичного притулку, проте, жодних документів, які б підтвердили факт політичного переслідування останнього в судовому засідання стороною захисту надано не було.

Звертає увагу на те, що наявність постійного місця проживання на території України жодним чином не звільняє ОСОБА_6 від відповідальності за вчинення злочину на території Російської Федерації.

Крім того, судом не надано оцінку тому, що постановою Вахитовського районного суду м. Казані від 13.09.2017 року ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із поміщенням до ФКУ СИЗО-1УФСИН РФ по РТ строком на два місяці з моменту екстрадиції на території Російської Федерації або затримання на території Російської Федерації, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України є невідповідністю висновків суду дослідженим обставинам та підставою для скасування рішення.

ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить допомоги в наданні йому статусу політичного біженця. Вказує на те, що він вимушений був переїхати до України з Російської Федерації, оскільки була небезпека для його життя. Вважає, що проти нього порушили кримінальну справу правоохоронні органи Російської Федерації лише з політичних мотивів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та ОСОБА_6 , які вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 12.09.2017 року слідчим СВ МВС Російської Федерації по місту Казані старшим лейтенантом ОСОБА_9 , винесена постанова про притягнення ОСОБА_6 в якості обвинуваченого за ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

12.09.2017 року ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук.

13.09.2017 року постановою Вахитовського районного суду м. Казані щодо ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці з моменту екстрадиції до Російської Федерації.

20.10.2017 року Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації від 05.10.2017 року про видачу ОСОБА_6 з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки.

04.04.2018 року прокуратурою міста Києва надано доручення Київській місцевій прокуратурі №4 щодо підготовки клопотання про застосування затриманому 03.04.2018 року ОСОБА_6 екстрадиційного арешту і звернення з ним до суду для розгляду в розумні строки.

05.04.2018 р. керівник Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування екстрадиційного арешту щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

05.04.2018 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було задоволено частково клопотання прокурора та застосовано щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши ОСОБА_6 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 години по 06:00 годину наступної доби, строком на шістдесят днів, а саме до 01 червня 2018 року, включно.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, слідчий суддя, виходячи з наявних, в наданих матеріалах даних, прийшов до висновку про застосування альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту в певний період доби, враховуючи дані про особу останнього, який на думку слідчого судді буде достатнім і законним, оскільки буде гарантувати попередження втечі і забезпечить в подальшому його видачу.

Відповідно до закону лише зазначення в клопотанні про застосування екстрадиційного арешту про те, що особа може здійснити дії щодо ухилення від правоохоронних органів, без достатнього обґрунтування є недостатнім.

З урахуванням положень ст. 585 КПК України суд належно з`ясував чи застосування щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу.

За таких обставин, суд вірно встановив, що підстав для застосування виключного запобіжного заходу, в контексті зазначеного провадження немає.

Отже, розглядаючи клопотання прокурора та приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, слідчий суддя врахував, зокрема, наявність ризику ухилення останнього від правоохоронних органів, обставини справи, дані про особу, видача якої запитується, міцність соціальних зв`язків особи, а тому відповідно до статті 585 КПК України виключив наявність підстав для застосування екстрадиційного арешту, з чим погоджується колегія суддів.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави щодо порушень кримінального процесуального закону України, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_6 неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому апеляційні скарги прокурора та ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422, 584, 585 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва,
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року, якою було частково задоволено клопотання керівника Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 про застосування екстрадиційного арешту та застосовано до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши ОСОБА_6 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 години по 06:00 годину наступної доби, строком на шістдесят днів, а саме до 01 червня 2018 року, включно, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 та апеляційну скаргу особи, щодо якої розглядається запит про її видачу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 и б а к