Справа № 163/1673/17
Провадження № 1-кп/163/20/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000126 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Любомль Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, неодруженого, учня Нововолинського ВПУ №1, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 близько 13 години 30 хвилин 03 квітня 2017 року неподалік церкви Святого Георгія по вулиці Незалежності в місті Любомль Волинської області під час суперечки на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_4 умисно наніс йому три удари правою рукою в ліву частину обличчя, чим заподіяв фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і показав, що під час суперечки з потерпілим щодо користування мобільним телефоном третьої особи тричі вдарив його розкритою рукою в обличчя: один раз в ділянку вуха, два рази в затилок. Конфлікт тривав кілька хвилин, після чого розійшлись.

Крім зізнання обвинуваченого, його винуватість у вчиненні злочину доведена і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що конфлікт був дійсно щодо користування телефоном його знайомого. Обвинувачений двічі вдарив його в щоку долонею, один раз зап`ястям в щелепу. Через якийсь час звертався в районну лікарню і до стоматолога, оскільки в місці ударів відчував біль. Направленням стоматолога в обласну спеціалізовану лікарню не скористався.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в судовому засіданні як очевидці події підтвердили факт нанесення ОСОБА_6 трьох ударів рукою в обличчя ОСОБА_4 .

Обвинувачений і свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також очевидець ОСОБА_13 локалізацію і механізм нанесення ударів потерпілому підтвердили під час проведених з ними слідчих експериментів.

Початково ОСОБА_6 обвинувачувався за ч.1 ст.122 КК України у заподіянні ОСОБА_4 при тих же фактичних обставинах середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді косого перелому суглобового відростка нижньої щелепи зліва.

Таке обвинувачення грунтувалось на висновках судово-медичного експерта ОСОБА_14 №№56, 76, котрі, в свою чергу, базувались на медичній документації потерпілого, зокрема, на опису рентгенограми.

За результатами допитів в судовому засіданні лікарів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 було призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу потерпілого.

Згідно з висновком комісії експертів №117 діагноз потерпілого «косий перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва» не підтверджений і при оцінці ступеня тяжкості ушкоджень до уваги не береться, а діагноз «забій м`яких тканин обличчя» як не підтверджений об`єктивними відомостями оцінці не підлягає.

З огляду на такі обставини прокурор в порядку ст.338 КПК України змінила обвинувачення на ч.1 ст.126 КК України, яке ОСОБА_6 визнав повністю.

Потерпілий і його законний представник від застосування передбаченого ч.3 ст.338 КПК України права підтримати попереднє обвинувачення відмовились, в той же час підтримали нове обвинувачення.

Таким чином, дослідження доказів по справі приводить суд до висновку, що винуватість ОСОБА_6 в умисному завданні ОСОБА_4 трьох ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, повністю доведена, а надана прокурором кваліфікація його дій за ч.1 ст.126 КК України є правильною.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання та навчання, обставини, що пом`якшують покарання.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності і вчинив злочин в неповнолітньому віці.

Суд не вважає словесне каяття обвинуваченого щирим, оскільки з часу досліджуваної події він не вжив жодних заходів для примирення з потерпілим, в тому числі, не просив вибачення за вчинене.

Обтяжуючі покарання обставини обвинуваченому не інкримінувались.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді громадських робіт у передбачених ст.100 КК України межах.

Оскільки обвинувачений не має самостійного заробітку і не працевлаштований, покарання у вигляді штрафу чи виправних робіт призначеним бути не може.

З огляду на посередню характеристику обвинуваченого, невжиття ним заходів для примирення з потерпілим суд також не вбачає підстав для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.97 КК України чи звільнення від покарання на підставі ч.1 ст.105 КК України.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні, запобіжні заходи не застосовувались.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді 60(шістдесяти) годин громадських робіт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1