Провадження № 11-сс/779/305/2018
Категорія ст.183 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційними скаргами (далі АС) захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2018 року про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави ,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2018 року задовольнено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 05.11.2018 року включно, з визначення розміру застави, що становить 218 488 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. З урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України (далі КК), слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості кримінального провадження, в тому числі щодо запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав АС, в якій покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки вона порушує законні права та інтереси його підзахисного, а також те, що слідчий суддя, розглядаючи дане клопотання, всебічно не з`ясував усіх обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В своїй АС прокурор ОСОБА_10 вважає вказане рішення в частині визначення ОСОБА_9 застави необгрунтованим внаслідок істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у видгляді тримання під вартою на 60 днів та визначити заставу в розмірі 1703 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 686 грн.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали подану АС, просять задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , вважає АС захисника ОСОБА_8 безпідставною, а підтримав АС прокурора, просить дану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів та визначити заставу в розмірі 1703 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 686 грн; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вони не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався.

Покликання захисника ОСОБА_8 в АС на те, що слідчий суддя безпідставно обрав щодо його підзахисного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, є необґрунтованими.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього ж Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вказаних вимог закону слідчий суддя при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 06.09.2018 р. ОСОБА_9 затримано, в порядку ст.208 КПК, та 07.09.2018 р. йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопрушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.194 КК.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Колегія суддів зазначає, що викладені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджені в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 , злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обгрунтована підозра ОСОБА_9 , у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами, зокрема: актом перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 06.09.2018 року, протоколами огляду місця події від 06.09.2018 року; протоколом допиту підозрюваних від 06.09.2018 року, протоколами допитів свідків від 06.09.2018 року, протоколом допиту потерпілого від 06.09.2018 року, протоколом огляду речей від 06.09.2018 року, а також іншими зібраними у провадженні доказами у їх сукупності.

Слідчий суддя, обираючи ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано взяв до уваги обставини вчинення неправомірних дій, вагомість зібраних доказів та обґрунтованість підозри про скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст. 12 КК, відносяться до тяжкого злочину.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого, прокурором було доведено наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років та він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину, а також знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , а також вищевказані обставини та дані про його особу, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК. Інший обраний запобіжний захід може призвести до його ухилення від явки до органу досудового розслідування чи суду, а також до вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що, вирішуючи дане клопотання, слідчий суддя правильно враховував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 , вказаного вище злочину, дані, що характеризують його особу, зокрема вік, стан здоров`я та майновий стан, що підозрюваний раніше не судимий, наявність постійного місця проживання міцність соціальних зв`язків. Крім цього, суд правильно врахував те, що даний злочин є суспільно небезпечним діянням, який вкрай негативно впливає на суспільство в цілому.

Одночасно, апелянт покликається на те, що при визначенні розміру застави суд не врахував при цьому майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_9 .

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК , розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину обчислюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожитковуваного мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя вірно вказав на те, що її розмір має бути здатним забезпечити належну поведінку підозрюваного, а також вірно врахував обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та вірно визначив заставу в розмірі 218 488 (двісті вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім ) грн.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому у слідчого судді були наявні підстави визначати саме такий розмір застави у кримінальному провадженні і колегія суддів, враховуючи обставини провадження та особу підозрюваного, погоджується з даним висновком слідчого судді.

Отже, визначений слідчим суддею розмір застави буде достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та таким, що відповідає його матеріальному становищу.

Стороною обвинувачення не доведено існування виняткових обставин, які б давали підстави для визначення ОСОБА_9 застави, в розмірі 1703 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 000 686 грн., як просить про це прокурор.

Таким чином, висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є правильним, обґрунтованим та вмотивованим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

За таких обставин, АС захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та прокурора не підлягють до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2018 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_3