Справа № 729/743/18
1-кп/729/117/18 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 0000160 від 20.06.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Биків Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
У період часу з літа 1998 року по теперішній час, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам ст. ст. 112, 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, та в порушення вимог п. 5 «Правил охорони електричних мереж», затверджених Постановою Кабінету міністрів України №209 від 04.03.1997, яким визначається, що охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, щовіддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхильного їх положення на відстані 2 метрів - до 1 кВ, самовільно зайняв земельну ділянку (розмістивши забудову - дерев`яний сінник), площею 0,0025 га., яка знаходиться поряд з господарством, розташованим за адресою:
АДРЕСА_2 , на території земель комунальної власності Новобиківського старостинського округу Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області під лініями електромереж ПЛ-0,4 кВ та відноситься до земель в охоронній зоні повітряних ліній.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України визнав у повному обсязі .Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив самовільне зайняття земельної ділянки, яка знаходиться в охоронній зоні, тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст.197-1 КК України.
27.06.2018 між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , з участю захисника, укладено угоду про визнання винуватості та сторони узгодили, що в разі затвердження угоди судом, до ОСОБА_3 буде застосовано покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто призначене більш м`яке покарання, ніж передбачено законом. Покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України, ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн. Підозрюваний, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості , укладеної між підозрюваним та прокурором, суд виходить з наступного.
ОСОБА_3 визнав себе винним і просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно. Наслідки укладення, затвердження угоди та невиконання, йому роз"яснені та зрозумілі. Захисник просив затвердити угоду.
Прокурор просив затвердити угоду на визначених умовах.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно вимог ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали позицію прокурора, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, суд вважає за необхідне ухвалити вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України , вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення.Суд вважає можливим застосувати положення ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 197 -1 КК України, оскільки ОСОБА_3 щиро кається , активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану злочином шкоду.
Процесуальні витрати, та речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 469-475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.06.2018 між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором у кримінальному провадженні № 0000160 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 2 ст. 197-1 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 197 -1 КК України, із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що сановить 1700 (тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1