Справа № 182/1869/18
Провадження № 1-кп/0182/518/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.08.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2018 за № 0000405 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, не одружений, із освітою 9 класів, на утриманні має малолітню дитину, доньку, 2007 р.н., раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Запоріжжя, громадянина України, який проживає у АДРЕСА_3 , не працює, не одружений, із освітою 8 класів, судимого:
- 23.04.2010 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл. за с. 2, ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 24.04.2013 умовно достроково на 5 місяці 5 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 , 25.01.2018 приблизно о 03:40 год., маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшли до приміщення котельні гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з котельні гуртожитку, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить Нікопольському коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що всередині приміщення котельні знаходяться металеві вироби, згідно відведеної йому ролі, залишився поряд з приміщенням котельні, спостерігати, щоб їх злочинні дії не були помічені сторонніми особами, а ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власника приміщення та сторонніх осіб, через віконний отвір шляхом вільного доступу проник до приміщення котельні, де виявив секцію водоводяного підігрівача. Після чого ОСОБА_4 , витягнувши через віконний отвір з приміщення котельні вищевказану секцію водоводяного підігрівача, разом з ОСОБА_3 поклали її на двоє саней, з якими вони прийшли на місце вчинення злочину, та почали рух в сторону проїжджої частини вул. Патріотів України, тобто таємно умисно за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, а ОСОБА_4 ще й повторно, намагалися викрасти належне Нікопольському коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету майно а саме: одну секцію водоводяного підігрівача ВВП-9 (159 мм х 2000 мм), в експлуатації з 1987 року, без калача та переходу, корпус якого виготовлений із вуглецевої сталі, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 97 від 20.02.2018, у зв`язку з вичерпним строком придатності у 31 рік, оцінено як брухт чорного металу, вагою 102,00 кг, та становить 832 грн. 00 коп.
Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , продовжуючи рух разом з викраденим майном, яке вони вдвох тягли на санях, намагалися залишити місце вчинення кримінального правопорушення, але їх злочинні дії були помічені працівниками поліції, які, саме в цей час здійснювали на службовому автомобілі патрулювання міста Нікополь Дніпропетровської обл. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були затримані поряд з проїжджою частиною поблизу будинку № 188 по вул. Патріотів України в м. Нікополі працівниками поліції, які запідозрили останніх у вчиненні крадіжки.
Таким чином, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що 25.01.2018 десь у період з 00.00 до 01.00 год. до нього зайшов сусід ОСОБА_4 та попросив санки, щоб перевезти трубу. Він дав ОСОБА_4 санки й пішов з ним. Прийшли вони до приміщення гуртожитку, а саме котельні, вказане приміщення закинуте і ніким не використовується. ОСОБА_4 заліз у це приміщення, виніс трубу, вони поклали трубу у санки і почали везти до пункту приймання металобрухту. Вага труби була приблизно 100 кг. Вони відійшли недалеко від гуртожитку, до дороги, де були затримані співробітниками поліції. Просить не позбавляти його волі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що 25.01.2018 провів свого брата і повертався додому. Проходив повз закинутого гуртожитку. Там окремо знаходиться приміщення, яке не має ні вікон, ні дверей, як з`ясувалося пізніше, це була котельня. Він проник у це приміщення, побачив там трубу, яка вже була від`єднана, вирішив її викрасти й здати на металобрухт. Так як вона була важка, зайшов до сусіда - ОСОБА_3 , попросити санки, щоб перевезти трубу. ОСОБА_3 дав йому санки й пішов з ним. Він проник до приміщення котельні, викинув звідти трубу. Потім вони разом завантажили трубу на санки і повезли на пункт прийому металобрухту. Біля дороги їх затримали співробітники поліції. У вчиненому він розкаюється. Просить не позбавляти його волі.
Представник юридичної особи, що є потерпілою, ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутністю, цивільний позов заявляти не будуть, оскільки викрадене повернуте, покарання просить призначити на розсуд суду.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повністю доведена.
Дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Дії ОСОБА_4 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення. При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, яка передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК..
Призначаючи покарання обвинуваченим: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Також суд враховує обставини справи; особи винних, які не працюють, мають постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає визнання вини, щире каяття та відсутність спричиненої матеріальної шкоди, так як викрадене повернено потерпілому.
Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обом обвинуваченим покарання у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані їх дії, у виді позбавлення волі.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання засуджених - щире каяття та сприяння слідству, відсутність претензій до засуджених з боку представника потерпілого, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо них ст. 75 КК України і звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 особистого зобов`язання скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 особистого зобов`язання скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
- секцію водоводяного підігрівача ВВП-9, яка передана на зберігання ОСОБА_7 залишити Нікопольському коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету;
- двоє саней, які знаходяться в двох поліетиленових пакетах, які зберігаються в камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. (квитанція № 003327), повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а у випадку відмови їх отримувати, знищити.
Також суд вважає необхідним стягнути солідарно з обох обвинувачених процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи в сумі 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк дії запобіжного заходу скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк дії запобіжного заходу скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази:
- секцію водоводяного підігрівача ВВП-9, яка передана на зберігання ОСОБА_7 залишити Нікопольському коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету;
- двоє саней, які знаходяться в двох поліетиленових пакетах, які зберігаються в камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. (квитанція № 003327), повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а у випадку відмови їх отримувати, знищити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1