Провадження №1-кп/761/394/2018
В И Р О К
іменем України

25 жовтня 2018 року м.Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0010906 від 01 вересня 2016 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

за участю :

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 у невстановлений час та місці,діючи умисно ,з невстановлених мотивів,вирішив викрасти та незаконно позбавити волі двох жінок ,які надають послуги сексуального характеру за грошову винагороду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 вирішив залучити до вчинення даного злочину ОСОБА_9 , засудженого вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 25 червня 2018 року,який набрав законної сили, за вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.146 КК України , та невстановлену особу,відносно яких матеріали виділено в окреме провадження,які на його пропозицію погодились та вступили із ним у спільну злочинну змову.

01 вересня 2016 року,приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 ,перебуваючи в невстановленому місці,діючи спільно з ОСОБА_9 та невстановленою особою,відносно яких матеріали виділено в окреме провадження,вибравши на невстановленому інтернет ресурсі оголошення з пропозицією надання послуг сексуального характеру ,здійснив дзвінок за вказаним номером до ОСОБА_7 . Під час вказаної розмови він замовив для надання сексуальних послуг ОСОБА_7 та її знайому ОСОБА_10 і попросив їх під`їхати на таксі до першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 ,приблизно о 05 годині 01 вересня 2016 року.

01 вересня 2016 року ,приблизно о 05 годині 29 хвилин ОСОБА_4 разом із ОСОБА_9 та невстановленою особою ,відносно яких матеріали виділено в окреме провадження,діючи за попередньо розподіленими злочинними ролями,під`їхали на автомобілі «Fiat Grande Punto»,державний номерний знак НОМЕР_1 до вказаного будинку та чекали на жінок з метою їх викрадення та позбавлення волі з невстановленою метою.

Після цього,01 вересня 2016 року,приблизно о 05 годині 33 хвилини, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 та невстановленою особою,матеріали відносно яких виділено в окреме провадження,помітивши автомобіль «Ford Fiesta»,державний номерний знак НОМЕР_2 ,який під`їхав в обумовлене місце,вийшли з свого автомобіля та підійшли до автомобіля «Ford Fiesta». Після чого ОСОБА_4 постукав у вікно водія та покликав ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ,невстановлена особа та ОСОБА_9 в свою чергу стали зліва та з права від задніх пасажирських дверей,обмежуючи таким чином для ОСОБА_7 та ОСОБА_10 свободу у пересуванні. Коли ОСОБА_7 вийшла з правих дверцят автомобіля до неї відразу підійшов ОСОБА_9 та своєю поведінкою ,зовнішнім виглядом здійснюючи тиск на останню з метою придушення волі ОСОБА_7 до самооборони,блокуючи її можливість чинити опір ,застосовуючи фізичну силу схопив її за руки та силою повів до автомобіля «Fiat Grande Punto»,державний номерний знак НОМЕР_1 ,що був припаркований неподалік,а невстановлена особа прослідувала за ними. В цей час , ОСОБА_4 ,дочекавшись доки ОСОБА_10 вийшла з лівих дверцят автомобіля підійшов до неї та зовнішнім виглядом здійснюючи тиск на останню ,з метою придушення її волі до самооборони,блокуючи її можливість чинити опір та застосовуючи фізичну силу,намагався схопити останню за руки. Однак це йому не вдалося ,оскільки ОСОБА_10 заскочила назад до автомобіля та водій заблокував двері. Оцінивши ситуацію ОСОБА_4 вирішив залишити ОСОБА_10 і направився до автомобіля «Fiat Grande Punto»,державний номерний знак НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_4 ,діючи за попереднью змовою з ОСОБА_9 та невстановленою особою,відносно яких матеріали виділено в окреме провадження,продовжуючи свої злочинні дії,направлені на викрадення з невстановлених мотивів ОСОБА_7 ,підійшов до останньої,яка перебувала біля відкритих задніх правих дверцят автомобіля «Fiat Grande Punto»,державний номерний знак НОМЕР_1 ,штовхнув долонями двох рук в область грудної клітки та силою у примусовому порядку,проти її волі,тим самим порушуючи її право на свободу та особисту недоторканість ,посадив ОСОБА_7 до вказаного автомобіля ,таким чином,щоб ОСОБА_7 сиділа на задньому сидінні. Після цього невстановлена особа присіла з права від неї, ОСОБА_9 сів на передньому пасажирському сидінні,а ОСОБА_4 сів за кермом і в подальшому з місця вчинення злочину поїхав в невстановленому напрямку.

В ході руху,перебуваючи в салоні автомобіля , ОСОБА_4 ,діючи спільно із ОСОБА_9 та невстановленою особою,відносно яких матеріали виділено в окреме провадження,продовжуючи свої злочинні дії,направлені на викрадення ОСОБА_7 з невстановленою метою для придушення волі потерпілої до самооборони та можливості чинити опір,дістав ніж та водив його перед її обличчям,погрожуючи застосувати насильство,яке є небезпечним для життя та здоров`я.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та невстановленої особи,відносно яких матеріали виділено в окреме провадження,щодо потерпілої ОСОБА_7 були порушені конституційні права останньої,а саме: потерпіла не мала можливості реалізувати ,згідно ст.21 Конституції України своє право на свободу,рівності в достоїнствах і правах, згідно ст..27 Конституції України право на повагу до її гідності ,стосовно не допущення щодо себе жорстокого,нелюдського ,принижуючого гідність потерпілої ,поводження.

Того ж дня,тобто 01 вересня 2016 року ,приблизно о 14 годині , ОСОБА_4 и ОСОБА_9 доставили ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_3 ,де проти волі останньої утримували її до 09 години 00 хвилин 02 вересня 2016 року.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно позбавив волі людину,здійснюване протягом тривалого часу,за попередньою змовою групою осіб,що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань,тобто вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч.2 ст.146 КК України..

25 жовтня 2018 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

У відповідності до даної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України ,у обсязі висунутого йому обвинувачення, щиро кається в скоєному.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 146 КК України, а саме: у виді 1 року обмеження волі,на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,покласти на нього обов`язки,передбачені ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 ,потерпілій ОСОБА_7 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим .

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення, укладену 25 жовтня 2018 року між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 . Також зазначила,що від протиправних дій ОСОБА_4 їй не спричинено матеріальної,моральної шкоди,претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого ,з яким вони примирилися,вона не має, у виділеному кримінальному провадженню щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.146 КК України,між нею та ОСОБА_9 була укладена угода про примирення,яка затверджена судом .

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив вказану угоду про примирення з потерпілою ОСОБА_7 , укладену 25 жовтня 2018 року, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винуватим , цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України ,потерпіла ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення,цілком розуміє наслідки затвердження угоди,передбачені ст.473 КПК України.

Вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 25 червня 2018 року ,який набрав законної сили,затверджена угода про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_11 та йому призначене узгоджене сторонами угоди про примирення покарання за ч.2 ст.146 КК України у виді 1 року обмеження волі,із звільненням від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення від 25 жовтня 2018 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним , що ОСОБА_4 вчинив незаконне позбавлення волі людини,здійснюване протягом тривалого часу,за попередньою змовою групою осіб,що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань, а відповідно, такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.2 ст.146 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази: автомобіль марки «Fiat Grande Punto»,державний номерний знак НОМЕР_1 ,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Fiat Grande Punto»,державний номерний знак НОМЕР_1 ,№ НОМЕР_3 , ключ запалення ,котрий вмонтований в брелок із емблемою «Fiat,які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_4 ,слід передати за належністю ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст.369- 371, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 25 жовтня 2018 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього виконання обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, у виді домашнього арешту - залишити без зміни.

Речові докази : автомобіль марки «Fiat Grande Punto»,державний номерний знак НОМЕР_1 ,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Fiat Grande Punto»,державний номерний знак НОМЕР_1 ,№ НОМЕР_3 , ключ запалення ,котрий вмонтований в брелок із емблемою «Fiat,які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_4 - передати за належністю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1