06.06.2018
Справа № 642/2051/18
Провадження №1кс/642/1187/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
заявниці ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 про самовідвід від участі у розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області щодо невнесення даних в Єдиний реєстр досудових розслідувань за її заявою від 23.04.2018 року про вчинення суддею Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 кримінальних правопорушень (справа № 642/2051/18; провадження № 1-кс/642/885/18), -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 знаходиться на розгляді скарга ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області щодо невнесення даних в Єдиний реєстр досудових розслідувань за її заявою від 23.04.2018 року про вчинення суддею Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 кримінальних правопорушень (справа № 642/2051/18; провадження № 1-кс/642/885/18), передбачених ст.ст.356, 364, 366, 367 КК України.
25.05.2018 року суддею ОСОБА_4 був заявлений самовідвід від участі у розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області щодо невнесення даних в Єдиний реєстр досудових розслідувань за її заявою від 23.04.2018 року про вчинення суддею Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.
В заяві про самовідвід слідчий суддя посилається на те, що ОСОБА_5 ,. стосовно якого заяник ОСОБА_3 вимагає нести відомості в ЄРДР, займає посаду судді Ленінськогорайонного суду м.Харкова, отже є її олегою. Такі оставини свідчать ро наявність підстав для сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 при розгляді вказаної скарги, що відповідно до .4 ч.1ст.75 КК України підставою для задоволення самовідводу.
При вирішенні питання про самовідвід слідчий суддя ОСОБА_4 від дачі пояснень відмовилась.

Заявниця ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подану слідчим суддею ОСОБА_4 заяву про самовідвід від розгляду її скарги, зазначила, що у разі заяви слідчим суддею самовідводу ніхто не може змушувати його розглядати справу, по якій ним був заявлений самовідвід, та що у неї самої є сумніви щодо неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 .

Суддя, вислухавши думку заявниці ОСОБА_3 , перевіривши матеріали скарги та дослідивши доводи слідчого судді про самовідвід, вважає необхідним зазначити наступне.

Вичерпний перелік підстав для відводу слідчого судді визначений ст. 75 КПК України.

Відповідно до вимоги ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язаній заявити самовідвід.

Статтею 81 КПК України передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тобто фактично законодавець визначив практику Європейського суду з прав людини частиною кримінального процесуального законодавства України.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

Як вірогідно встановлено судом, подаючи скаргу до Ленінського районного суду м. Харкова заявниця ОСОБА_3 просила передати її до апеляційного суду Харківської області для визначення підсудності, а в подальшому в своїй заяві до суду від 21.05.2018 року також просила звернутися до апеляційного суду Харківської області з метою отримання узагальнення судової практики щодо зміни підсудності розгляду аналогічних скарг, відповідно до вимог ст. 32 КПК України, тим самим висловивши сумнів в неупередженості суддів Ленінського районного суду м. Харкова.

Судом встановлено, що подана заява про самовідвід містить дані, які унеможливлюють розгляд слідчим суддею ОСОБА_4 скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області щодо невнесення даних в Єдиний реєстр досудових розслідувань за її заявою від 23.04.2018 року про вчинення суддею Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, в зв`язку з тим, що існують підстави, які викликають сумнів в неупередженості слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 .

Таким чином дослідивши заяву про самовідвід, вислухавши завницю ОСОБА_3 , з метою забезпечення неупередженого розгляду скарги ОСОБА_3 , недопущення конфлікту інтересів та усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності суду, слідчий суддя вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Самовідвід слідчого судді ОСОБА_4 , - задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від участі у розгляді скарги № 1-кп/642/885/18 (справа № 642/205/18) за заявою ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області щодо невнесення даних в Єдиний реєстр досудових розслідувань за її заявою від 23.04.2018 року про вчинення суддею Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та передати дану скаргу на розгляд іншому слідчому судді, визначеному в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1