АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/997/18 Справа № 183/1/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003434, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська Луганської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Маївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, доповнити мотивувальну частину вироку посиланням на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду змінити, призначити йому покарання з урахуванням вимог ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 р., та додатково зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період з 08.11.2014 р. по 20.06.2017 р. з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та призначене йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2017 року, більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту затримання 08.11.2014 року.

Зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 08.11.2014 року по 20.06.2017 року включно, на підставі ст. 72 КК України (в редакції № 838-VIII від 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 05.03.2018 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний тримання під вартою.

ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 року, більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту затримання 08.11.2014 року.

Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.11.2014 року по 20.06.2017 року включно, на підставі ст. 72 КК України (в редакції № 838-VIII від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 05.03.2018 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили вирішено залишити раніше обраний тримання під вартою.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 05.09.2014 року близько 13:30 годин ОСОБА_9 проходив біля будівлі дитячого садка «Ромашка», розташованого по вул. Червоноармійській 11Б у м. Новомосковську Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось в приміщення дитячого садка.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, 05.09.2014 року близько 13.45 годин ОСОБА_9 через незачинені двері зайшов до приміщення дитячого садка «Ромашка» та, проходячи по коридору вищевказаного приміщення, побачив привідкриті двері, через які ОСОБА_9 таємно проник всередину кладової кімнати, розташованої на першому поверсі дитячого садка «Ромашка», та, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, таємно заволодів речами, що належать ОСОБА_11 , а саме: дерматиновою сумкою, яка для потерпілої не несе матеріальної цінності, всередині якої знаходилося 400 Євро, 5500 гривень, паспорт громадянина України, свідоцтво про народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, мобільним телефон «Sony Ericsson W700i» вартістю 441 гривень, який знаходився на поверхні столу, гаманцем шкіряним, що знаходився в шухляді столу та який для потерпілої не несе матеріальної цінності, всередині якого знаходилося 400 гривень.

Після чого з викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 13932,20 гривень.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 23.09.2014 року близько 14:40 годин ОСОБА_9 проходив біля терапевтичного відділення Новомосковської центральної міської лікарні, розташованого по вул. Українській 12 м. Новомосковська Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось в приміщенні вказаного відділення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, 23.09.2014 року близько 14.24 годин ОСОБА_9 через незачинені двері зайшов до терапевтичного відділення Новомосковської центральної міської лікарні м. Новомосковська Дніпропетровської області, та, перебуваючи на першому поверсі вказаного терапевтичного відділення, з розбігу штовхнув своїм тілом зачинені на ключ вхідні двері службового кабінету завідуючої терапевтичним відділенням ОСОБА_12 , в результаті чого двері відчинилися, ОСОБА_9 проник до середини кабінету та, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, заволодів речами, що знаходилися в шафі та належать ОСОБА_12 , а саме: дерматиновою сумкою, яка для потерпілої не несе матеріальної цінності, всередині якої знаходилось 4500 гривень, 100 доларів США, шкіряним гаманцем, який для потерпілої не несе матеріальної цінності, всередині якого знаходилося 760 гривень, шкіряною візитницею «NeriKarra» вартістю 280,50 гривень.

Після цього з викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 6893,11 гривень.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.10.2014 року близько 11:25 годин ОСОБА_9 знаходився на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 біля кабінету № 202, який орендує фізична особа підприємець ОСОБА_13 для зайняття підприємницькою діяльністю, двері якого були зачинені на ключ. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось в приміщенні кабінету № 202.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, 08.10.2014 року близько 11.25 годин ОСОБА_9 за допомогою металевого прута, шляхом злому вхідних дверей кабінету № 202 проник всередину вказаного кабінету та, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, заволодів речами, що належать ОСОБА_13 , а саме: ноутбуком «HР Pavilion g6-2286sr» вартістю 3777,60 гривень, золотим кільцем 585 проби вагою 1,32 гр. вартістю 726 гривень, золотим кільцем 585 проби вагою 1,88 гр вартістю 1034 гривень, золотим кільцем 585 проби вагою 2,81 гр. вартістю 1545,50 гривень та ключем від запалювання автомобіля «HyundaiGetz», який для потерпілої не несе матеріальної цінності.

Після цього з викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 7083,60 гривень.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.10.2014 року близько 12:20 годин ОСОБА_9 проходив біля будівлі дитячої бібліотеки, розташованої по пл. Леніна 6 у м. Новомосковську Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось в приміщенні дитячої бібліотеки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, 24.10.2014 року близько 12.30 годин ОСОБА_9 через незачинені двері зайшов до приміщення дитячої бібліотеки та, знаходячись у вестибюлі дитячої бібліотеки, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, таємно заволодів речами, що належать ОСОБА_14 , а саме: дерматиновою сумкою, яка для потерпілої не несе матеріальної цінності, всередині якої знаходився мобільний телефон «Мегафон» U8230 вартістю 425 гривень.

Після цього з викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 425 гривень.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 31.10.2014 року близько 12:00 годин ОСОБА_9 проходив біля будівлі «Управління освіти Новомосковського виконавчого комітету», розташованої по вул. Комсомольській 29 м. Новомосковська Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось в приміщенні «Управління освіти Новомосковського виконавчого комітету».

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, 31.10.2014 року близько 12.10 годин ОСОБА_9 через незачинені двері зайшов до приміщення «Управління освіти Новомосковського виконавчого комітету» та, проходячи по другому поверху вищевказаного приміщення, побачив закриті на ключ вхідні двері службового приміщення а в замку вказаних дверей знаходився ключ. ОСОБА_9 ключем, який знаходився у замку вхідних дверей, відкрив вказані двері службового приміщення, проник до кабінету архіву та, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, таємно заволодів речами, що належать ОСОБА_15 а саме: дерматиновою сумкою вартістю 90 гривень, всередині якої знаходився дерматиновий гаманець вартістю 72 гривні, всередині якого знаходилась зарплатна картка «Приватбанк», кредитна картка «Приватбанк», свідоцтво про одруження, особова медична книжка, свідоцтво про народження та гроші у сумі 60 гривень.

Після цього з викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 222 гривень.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 06.11.2014 року близько 18.30 годин ОСОБА_9 разом зі своїми товаришем ОСОБА_7 знаходилися по вул. 195 Стрілецької дивізії біля автовокзалу м. Новомосковська Дніпропетровської області та побачили поблизу автовокзалу раніше не знайомого їм ОСОБА_16 .

В цей момент у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на напад на ОСОБА_16 з метою заволодіння його майном. В усній формі ОСОБА_9 домовився з ОСОБА_7 про напад на ОСОБА_16 із застосуванням насильства.

06.11.2014 року близько 18.40 годин поблизу автовокзалу м. Новомосковська Дніпропетровської області ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , попередньо розподіливши між собою ролі, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_16 , підійшли до останнього та запропонували йому пройти за будівлю автовокзалу та пред`явити документи, що посвідчують особу. У свою чергу ОСОБА_16 , довіряючи ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , погодився пройти разом із ними за будівлю автовокзалу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 06.11.2014 року близько 19.00 годин біля будівлі автовокзалу м. Новомосковська Дніпропетровської області, діючи умисно, із корисливих мотивів, обома руками позаду обхватив руки ОСОБА_16 , а ОСОБА_7 в цей час наніс один удар кулаком в область правого ока ОСОБА_16 , від якого останній впав на землю та випустив з рук свій гаманець, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відкрито викрали куртку ОСОБА_16 вартістю 220 гривень, всередині якої знаходився мобільний телефон «Sony Xperia Aсro S» вартістю 2957,15 грн., ключі від квартири, шкіряний гаманець вартістю 456 грн., в якому знаходилися гроші в сумі 300 гривень, 20 доларів США, 10 Євро, зарплатна картка «Приватбанк», зарплатна картка «Сбербанк России», посвідчення водія, медична довідка, рюкзак вартістю 68 гривень, в середині якого знаходився термос вартістю 12,80 гривень.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відкрито утримуючи викрадене майно, з місця скоєння злочину втекли та в подальшому викраденим розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 4516,38 гривень та тілесні ушкодження згідно висновку експерта №1098/Е у виді струсу головного мозку, синців навколо обох очей, крововиливу у склеру правого ока, забиття м`яких тканин голови, у своїй сукупності, відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю більше 6-ть діб, але не більше, як 21-а доба.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор вказує, що оскаржуваний вирок підлягає зміні зважаючи на те, що у його мотивувальній частині судом не було зазначено про наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , - щире каяття, добровільне відшкодування збитку, - незважаючи на те, що вказані обставини були встановлені.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_10 зазначає, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні у зв`язку з порушенням закону про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання залишено поза увагою вирок Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року, яким йому до строку відбування покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення за період 08.11.2014 р. по 20.06.2017 р., що є грубим порушення вимог закону.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який апеляційну скаргу прокурора, що брав участь у судовому розгляді в суді першої інстанції, не підтримав, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилаючись на її безпідставність; обвинуваченого, який на задоволенні своєї апеляційної скарги наполягав, апеляційну скаргу прокурора підтримав; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, вирок суду в частині, що стосується ОСОБА_9 - в цілому, а в частині, що стосується ОСОБА_10 - про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених в оскаржуваному вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 187 КК України, законність та справедливість призначеного йому покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про допущені судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, колегія суддів вважає їх такими, що не обґрунтовують апеляційні вимоги про зміну вказаного судового рішення.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У мотивувальній частині оскаржуваного вироку судом не було зазначено про наявність щодо ОСОБА_7 обставин, що пом`якшують його покарання, у виді щирого каяття та добровільного відшкодування шкоди, втім колегія суддів не вбачає у цьому порушення вимог закону зважаючи на те, що, суд першої інстанції у межах своїх повноважень надав оцінку поведінці обвинуваченого після вчинення злочину, його ставленню до скоєного, та прийшов до ґрунтовного висновку про те, що відсутні підстави для висновку про наявність в цього обвинуваченого щирого каяття, і про те, що у повному обсязі матеріальна шкода, заподіяна потерпілому ОСОБА_16 , не відшкодована.
Крім того, доводи апеляційної скарги прокурора в цілому мають формальний характер, а наведені ним обставини не можна вважати істотними у розумінні ст. 412 КПК України, оскільки вони не перешкодили і не могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що визнає і сам апелянт, оскаржуючи вирок лише з формальних підстав та не оспорюючи його правильність по суті, в тому числі в частині законності і справедливості за видом та розміром призначеного ОСОБА_7 покарання.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильного, на його думку, зарахування судом першої інстанції строку його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р., що підлягає застосуванню до часу попереднього ув`язнення осіб у період до 20.06.2017 р. включно, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 було зараховано до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 08.11.2014 р. до 20.06.2017 р. за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р.
При цьому судом не було прийнято до уваги, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 р. (т. 5 а.с. 20, 21), покарання за яким було враховане за правилами ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, цьому обвинуваченому було зараховано до строку відбування покарання періоди з 23.04.2014 р. по 08.10.2014 р. та з 20.03.2015 р. по 06.10.2015 р. за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р. Таким чином, попереднє ув`язнення ОСОБА_7 у вказані періоди належить вважати покаранням, відбутим за попереднім вироком суду, та воно на підставі ч. 4 ст. 70 КК України підлягає зарахуванню до строку відбуття ним покарання за оскаржуваним вироком суду.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги цього обвинуваченого щодо необхідності додаткового зарахування йому до строку відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р. часу його попереднього ув`язнення з 23.04.2014 р. по 08.10.2014 р.
Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим посилання ОСОБА_7 на необхідність врахування при призначенні йому остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України покарання, призначеного йому за вироком Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 р.
Так, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання за новим вироком призначається з урахуванням покарання, призначеного за останнім у часі попереднім вироком щодо того самого обвинуваченого, в якому, у свою чергу, мають бути враховані за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, або ст. 71 КК України, або шляхом зазначення про їх самостійне виконання, всі попередні кримінальні покарання, не відбуті обвинуваченим на час його ухвалення.
Як вбачається з оскаржуваного вироку суду, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції було враховано за правилами ч. 4 ст. 70 КК України покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 р., яким у свою чергу було враховане за правилами ч. 4 ст. 70 КК України покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 р.
Погоджуючись з правильністю такого рішення, колегія не вбачає підстав для повторного врахування при призначенні покарання ОСОБА_7 вищевказаного вироку Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 р., а доводи апелянта у цій частині вважає необґрунтованими.

Вирішуючи питання про відбуття ОСОБА_7 призначеного йому покарання, колегія суддів приходить до наступного.
Так, оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 було призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, до строку відбуття якого підлягають зарахуванню за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі періоди з 23.04.2014 р. по 08.10.2014 р. та з 08.11.2014 р. по 10.06.2017 р. включно.
Тривалість вказаних періодів попереднього ув`язнення складає, відповідно, 5 місяців 15 днів та 2 роки 7 місяців 12 днів, а сумарно - 3 роки 27 днів, що у перерахунку на строк позбавлення волі становить 6 років 1 місяць та 24 дні. Наступний період з 21.06.2017 р. до дня набрання вироком законної сили складає 1 рік 1 місяць та 4 дні та підлягає зарахуванню до строку відбуття покарання ОСОБА_7 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а отже фактично відбуте ОСОБА_17 покарання перевищує встановлене йому за вироком суду, у зв`язку з чим він підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку з його фактичним відбуттям та звільненню з-під варти в залі суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України , - змінити в частині зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Зарахувати ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КПК України в редакції закону від 26.11.2015 р. до строку відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 23.04.2014 р. по 08.10.2014 р. включно, та з 08.11.2014 р. по 20.06.2017 р. включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у зв`язку з його фактичним відбуттям.

В решті вирок суду - залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4