Постанова

Іменем України
5 червня 2018 року

м. Київ
справа № 587/369/16-к

провадження № 51-1914 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу та доповнення до неї захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000540, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нижня Сироватка Сумського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Сумського районного суду Сумської області від 15 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 2 статті 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
Стягнуто з ОСОБА_6 судові процесуальні витрати та вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він 12 червня 2015 року близько 00:30 у стані алкогольного сп`яніння, їхав за кермом технічно несправного автомобіля ВАЗ-2103 (д.н.з. НОМЕР_1 ) по проїзній частині вул. Сумської в с. Нижня Сироватка Сумського району Сумської області. У районі примикання проїзної частини вул. Гора втратив контроль над керуванням автомобіля, який виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя, де зіткнувся із земельним насипом та стовбуром дерева. При цьому ОСОБА_6 порушив правила дорожнього руху, а саме пункти 2.3, 2.9, 12.1, 31.1. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні, де помер.
Перевіряючи вказаний вирок суду, 31 серпня 2017 року суд апеляційної інстанції ухвалив новий вирок, яким скасував вирок Сумського районного суду Сумської області від 15 грудня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. За частиною 2 статті 286 КК ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

У решті вирок районного суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі та доповненнях до неї захисник вказує на незаконність вироку апеляційного суду, просить змінити таке рішення та застосувати вимоги статті 75 КК, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону вийшов за межі апеляційної скарги прокурора та погіршив становище засудженого.

Вимоги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, хоча прокурор просив призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, при цьому вимоги апеляційної скарги прокурора суд визнав необґрунтованими, оскільки позбавлення волі на 5 років призначив засудженому і суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав касаційну скаргу захисника, зваживши на думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, обговоривши доводи касаційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Мотиви Суду.

Відповідно до статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

У касаційній скарзі захисник не оспорює та не заперечує подію кримінального правопорушення, доведеності вини його підзахисного та правильності кваліфікації дій останнього за частиною 2 статті 286 КК.

При цьому він порушує питання про звільнення його підзахисного від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК.

Однак ці доводи касаційної скарги захисника колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до вимог статті 65 КК суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно зі статтею 75 КК якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, ураховував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про його особу, як такого, що раніше не судимий, характеризується позитивно, проживає з матірю пенсійного віку, яка інших близьких родичів не має. Також зважив на обставини, що пом`якшують покарання, а саме добровільне відшкодування заподіяної шкоди та думку потерпілої, яка не бажає, щоб засудженого позбавляли волі.

Саме на таких підставах суд визначив вид покарання та його розмір у межах санкції статті, за якою засуджено ОСОБА_6 , вважаючи, що його виправлення можливе без відбування покарання.
Однак суд апеляційної інстанції не погодився з таким покаранням та призначив засудженому покарання за частиною 2 статті 286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Висновки суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність ґрунтуються на неврахуванні судом першої інстанції тяжкості кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів, того що злочин, вчинений у стані алкогольного сп`яніння, направлений проти життя та здоров`я потерпілого, при цьому порушено
правила безпеки дорожнього руху, засуджений визнав свою вину лише під тиском доказів, що свідчить про небажання останнього визнавати вину добровільно.
Крім того, апеляційний суд врахував, що потерпіла просила не позбавляти ОСОБА_6 волі, зважив на повне та добровільне відшкодування збитків потерпілій та на факт проживання останнього разом зі своєю матір`ю, яка інших близьких родичів не має.

При цьому правильно зазначив про невмотивоване застосування статті 75 КК судом першої інстанції та частково задовольнив апеляційну скаргу прокурора, який слушно вказував про неможливість такого застосування.

Призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, суд апеляційної інстанції врахував зазначені обставини, а також зважив на вимоги статей 50, 65 КК.

Доводи захисника про застосування вимог статті 75 КК не вказують на підстави, які би надали суду можливість звільнити засудженого від відбування покарання. При цьому необхідність такого звільнення захисник обґрунтовує тим, що його підзахисний визнав свою вину та щиро кається у вчиненому злочині, відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілій, має на утриманні хвору матір, а також просить врахувати позицію потерпілої, яка просила не позбавляти ОСОБА_6 волі. Однак такі доводи касаційної скарги захисника були повною мірою враховані судом апеляційної інстанції при призначенні покарання.

Беручи до уваги сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає, що визначений засудженому розмір покарання є справедливим і співмірним заходом примусу вчиненому злочину та даними про особу засудженого, що забезпечить виправлення засудженого та попередить вчинення ним нових злочинів.

У зв`язку з цим вирок суду апеляційної інстанції щодо призначеного покарання колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та мотивованим.

Доводи касаційної скарги захисника про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними. Оскільки у своєму судовому рішенні суд зазначив, що частково задовольняє апеляційну скаргу прокурора, а визначення розміру призначеного покарання, яке є меншим за покарання, на якому наполягав прокурор, не вказують на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому твердження захисника, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі розгляду апеляційної скарги прокурора, є надуманим та не відповідають змісту судового рішення.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а вирок відповідає вимогам статті 420 КПК.

Істотних порушень вимог закону, які би надали суду підстави для скасування судових рішень, у кримінальному провадженні не встановлено. Отже, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:

Вирок Апеляційного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3