№336/2326/18
пр.№ 1-кп/336/658/2018

УХВАЛА
Іменем України

04 травня 2018 року м. Запоріжжя
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2004 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим стром на 3 роки;
вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2006 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 13 років позбавлення волі, звільнений 04.11.2015 року на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 27.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 6 місяців 1 день, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

У клопотанні зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 02.05.2018 року, приблизно о 02.45 години, ОСОБА_6 , знаходячись біля кіоску № 23 по вул. Бочарова, 3 в м. Запоріжжі, маючи умисел на пошкодження чужого майна, облив рекламні наліпки, які розташовані на фасаді кіоску, невстановленою рідиною за допомогою сірників підпалив її, чим спричинив пожежу, в результаті чого був пошкоджений кіоск, що належить ОСОБА_7 .

Проте, свій умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений працівниками патрульної поліції УПП в Запорізькій області ДПП, які знешкодили пожежу.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінально караного діяння, тяжкістю покарання, наявністю судимостей. Тому, з метою запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання з підстав, викладених у клопотанні, просили про його задоволення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заперечує проти задоволення клопотання, мотивуючи його недоведеністю. Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 соціально адаптований, має зареєстроване місце проживання, де мешкає разом з матір`ю. З цих підстав просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 теж заперечує проти застосування до нього тримання під вартою. При цьому пояснив, що 02.05.2018 року він перебував у стані сильного ступеню алкогольного сп`яніння, побачивши рекламні наліпки, підпалив їх, з якою метою це зробив, пояснити не може, але наміру влаштувати пожежу та завдати матеріальну шкоду власнику кіоску не мав, жалкує про вчинене.

Вислухавши слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, перевіривши копії матеріалів, якими обгрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя встановив наступне.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 02.05.2018 року внесені відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

02.05.2018 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

У цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

В порушення вимог ст. ст. 177, 178, 184, 194 КПК України клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 не містить: викладу обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтування неможливості запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, стороною обвинувачення не наведені жодні докази, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_6 буде ухилятись від слідства та суду, впливатиме на потерпілого, свідків, продовжить злочинну діяльність та буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Посилання ж слідчого на тяжкість покарання та на наявність судимостей не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

З огляду на наведене та враховуючи ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де мешкає разом з матір`ю, слідчий суддя вважає можливим обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст.132, 176-178, 181, 184, 194 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за його викликом із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, заборонити йому залишати місце свого проживання квартиру АДРЕСА_2 в період часу з 22.00 години до 06.00 години.

Негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти у залі судового засідання.

Строк дії ухвали закінчується 04 липня 2018 року.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Шевченківське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1