Ухвала
Іменем України
11 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 314/1688/17
провадження № 51-7068 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

За вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжявід 12 вересня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Ухвалено зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 лютого по 01 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання.

Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 12 червня 2018 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 залишив без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Зокрема, у касаційній скарзі прокурор, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх змісту та впливу на незаконність судових рішень з урахуванням вимог статті 412 КПК.
Крім того, прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не наводить достатніх доводів такої позиції, як і не зазначає, яких помилок припустився суд апеляційної інстанції.
Також зі змісту касаційної скарги видно, що прокурор вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, при цьому в касаційній скарзі відсутні належні обґрунтування таких тверджень.
До того ж вимоги прокурора стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор також вказує на незаконність вироку районного суду, що призвело до неузгодженості його позиції та суперечностей у касаційній скарзі.
Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Ураховуючи наведене, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3