Справа № 214/5771/18
1-кп/214/801/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001603 від 17.07.2018 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який офіційно не працює, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, з середньою освітою, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , на початку липня 2018 року в денний час доби йшов додому через балку «Калетіна» на мкр. Ювілений в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де у кущах знайшов посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 .

Того самого дня ОСОБА_3 звернувся до невстановленої слідством особи для того, щоб остання вклеїла його фотографію до посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , чим підробила вказане посвідчення та шляхом використання копіювально-розмножувальної техніки зробила копію цього посвідчення. В цей же день ОСОБА_3 отримав від невстановленої слідством особи підроблений бланк посвідчення з даними на ОСОБА_6 , однак із зображенням фотографії ОСОБА_3 .

Так, 16.07.2018 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_3 знаходився на зупинці громадського транспорту «мкр. Сонячний» в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де курив цигарки. В цей час до нього підійшли працівники патрульної поліції екіпаж № 204, щоб зробити зауваження за порушення Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та ст. 175-1 КУпАП. При спілкуванні працівників патрульної поліції з останнім, він в усній формі представився, як ОСОБА_3 , на прохання надати документ, що посвідчує особу, він, достовірно знаючи, що вказане посвідчення є підробленим, дістав посвідчення учасника бойових дій, в якому вклеєна фотографія ОСОБА_3 , однак зазначені анкетні дані на ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта № 29/2.1,2.3/1528 від 16.08.2018 року встановлено, що бланк посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , та реквізити посвідчення виготовленні струминним способом з використанням кольорової копіювально-розмножувальної техніки. Ознак внесення змін первинного змісту в наданому посвідченні учасника бойових дій не виявлено.

Відповідно до довідки виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №10/36-3092 від 25.07.2018 року гр. ОСОБА_3 , 1970 р.н., із заявою про внесення відомостей про нього до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, до управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради не звертався.

Гр. ОСОБА_6 , 1977 р.н., учасник бойових дій, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, з 23.01.2018 року. Документ, що дає право на пільгу: посвідчення учасника бойових дій, номер посвідчення НОМЕР_1 від 10.08.2015, видане управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 .

Умисні дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.4 ст. 358 КК України за ознаками: використання завідомо підробленого документа.
29 серпня 2018 року під час досудового розслідування між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості, яка має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4

ст. 358 КК України, підозрюваний ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наведених обставин. Сторони угоди узгодили вид і розмір покарання про призначення ОСОБА_3 наступне покарання: за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України сторони погоджуються звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік і покласти на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Також пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч.4 ст.358 КК України. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст.476 КПК України, згодний з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні даної угоди.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 вважала за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з наступних підстав.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.4 ст.358 КК України, щодо узгодженого покарання: про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України сторони погоджуються звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Та щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473, ст.476 КПК України.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст.358 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесене до злочинів невеликої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
При призначені покарання, визначеного угодою від 29.08.2018 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визнається щире каяття.
Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України, характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності не притягався.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, однак із застосуванням ст.75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на проведення судово технічної експертизи № 29/2.1, 2.3/1528 від 16.08.2018 року в сумі 1144, 00 грн.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374, 475 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду від 29 серпня 2018 року про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0001603, за обвинуваченням ОСОБА_3 вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України затвердити.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.08.2018 року покарання: за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: бланк посвідчення учасника бойових дій серіії НОМЕР_1 на імя ОСОБА_6 , що зберігається в камері речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області - знищити.(т.2 а.с. 30); ДВД диск з боді камер патрульної поліції зберігати в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с. 23)
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення на проведення судово технічної експертизи № 29/2.1, 2.3/1528 від 16.08.2018 року в сумі 1144, 00 грн.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1