АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 01 серпня 2018 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року,

за участі: прокурора ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на речі, вилучені 22 серпня 2017 року під час проведення обшуків у кримінальному провадженні № 0001966 та проведення огляду місця події, а саме: за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 : грошові кошти в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень; грошові кошти в сумі 44 000 (сорок чотири тисячі) доларів США; грошові кошти в сумі 11 550 (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) євро; 16 (шістнадцять) золотих злитків з наступними номерами: 465601, 466807, 555783, 016859, 036200, 224702, 015923, 202821, 036750, 024717, 002484, 465140, 056601, 274696, 465274 та 465273;
в службовому автомобілі ОСОБА_9 , моделі Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 : грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США;
за місцем мешкання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 : грошові кошти в сумі 700 (сімсот) гривень; грошові кошти в сумі 2 900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США;

за місцем роботи ОСОБА_9 в адміністративному приміщенні Департаменту поліції охорони Національні поліції України за адресою: місто Київ, вулиця Малопідвальна, 5: системний блок відеореєстрації № ZA16GBES0802E780011.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою забезпечення відшкодування підозрюваним шкоди, заподіяної вчиненням суспільно-небезпечного діяння, з метою збереження речових доказів та відомостей, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого правопорушення та недопущення його знищення або відчуження, вбачається можливим накладення арешту на вказане майно підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 2 900 доларів США та 700 грн., які були вилучені 22 серпня 2017 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_3 .
Щодо строків апеляційного оскарження, адвокат зазначає, що ні ОСОБА_6 , ні її чоловік ОСОБА_10 , ні їх представники не викликалися в судове засідання, де розглядалося вищевказане клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, а копію відповідної ухвали слідчого судді від 29 серпня 2017 року, отримано представником ОСОБА_6 , тільки 16 березня 2018 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що арешт на вищевказані грошові кошти накладено необґрунтовано, без достатніх на те підстав, з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону.
Так, адвокат зазначає, що ОСОБА_6 не є підозрюваною, обвинуваченою або засудженою ні у цьому, ні у будь-якому іншому кримінальному провадженні.

Наголошує, що у даному випадку органом досудового розслідування не було надано слідчому судді жодного доказу того, що вилучені 22 серпня 2017 року під час обшуку в квартирі АДРЕСА_3 2 900 доларів США та 700 грн. належать саме підозрюваному ОСОБА_10 , а не його дружині ОСОБА_6 або третій особі. Більш того, органом досудового розслідування не було вжито жодних заходів, направлених на встановлення походження і приналежності цих грошей, зокрема, не допитано з цього приводу саму ОСОБА_6 , яка зареєстрована і проживає у вищевказаній квартирі та в присутності якої зазначені грошові кошти вилучалися, що суперечить вимогам п. 3 ч. 2 ст.171 КПК України.
Разом з цим, автор апеляційної скарги звертає увагу на те, що ОСОБА_6 надає детальні пояснення як щодо походження і належності вилучених у неї під час обшуку житла грошей в сумі 2 900 доларів США, так і щодо їх призначення.

Так, ОСОБА_6 наполягає на тому, що 10 серпня 2017 року вона позичила гроші в сумі 30 000 доларів США, терміном на три місяці, у ОСОБА_11 , зареєстрованого у АДРЕСА_4 , під заставу належної їй на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Вказана сума грошей була терміново потрібна ОСОБА_6 для лікування її онкохворої матері - ОСОБА_12 . Вилучені у неї вдома в ході обшуку 2 900 доларів США - це залишок від позичених 30 000 доларів США, які вона повинна була, але не встигла, використати для лікування та реабілітації важкохворої матері. Що стосується її чоловіка ОСОБА_10 , то він жодного відношення до цих грошей не має і йому вони ніколи не належали.
В своїй апеляційній скарзі адвокат посилається і на протокол обшуку, проведеного в квартирі АДРЕСА_3 , відповідно до якого, гроші в сумі 2900 доларів США та 700 грн. були вилучені 22 серпня 2017 року. При цьому, відповідне клопотання слідчого про арешт майна було подано до суду тільки 29 серпня того ж року, тобто через 7 днів після вилучення грошей, про що прямо зазначається в ухвалі слідчого судді.
На переконання адвоката, слідчим суддею не було враховано фактичну відсутність правової підстави для накладення арешту на вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти, а також не повною мірою були враховані розумність та співрозмірність обмеження права власності цієї особи завданням кримінального провадження та наслідки арешту цього майна для власника і третіх осіб.

Разом з тим, до початку розгляду апеляційної скарги, на адресу апеляційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про здійснення апеляційного розгляду за відсутності учасників провадження, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю останніх.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність ОСОБА_6 , її чоловіка ОСОБА_10 та їх представників, матеріали провадження не спростовують доводи апеляційної скарги про те, що копію ухвали представником ОСОБА_6 отримано 16 березня 2018 року, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 20 червня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001966, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що начальник Департаменту поліції охорони Національної поліції України ОСОБА_9 , займаючи відповідальне становище, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , спрямовували свої дії на вимагання та отримання від ОСОБА_13 неправомірної вигоди за надання послуг фізичної охорони громадянина ОСОБА_14 та впродовж серпня 2017 року отримали неправомірну вигляду на загальну суму в розмірі 173 182 грн.
З метою укриття свої злочинних дій, уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_9 залучив в якості посередника для отримання від ОСОБА_13 неправомірної вигоди в сумі 96 000 грн. свого знайомого ОСОБА_10 , якого в подальшому 22 серпня 2017 року в адміністративному приміщенні Департаменту поліції охорони Національної поліції України за адресою: м. Київ, вул. Малопідвальна, 5, було затримано та вилучено вказані грошові кошти, що є частиною неправомірної вигоди, які останній отримав від ОСОБА_13 .
Того ж дня ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на підставі ст. 208 КПК України затримані за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
23 серпня 2017 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у пособництві в одержанні неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої йому влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди за попередньою змовою групою осіб.
29 серпня 2017 року старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене в ході обшуку, проведеного 22 серпня 2017 року, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме грошові кошти на загальну суму 700 грн. та 2900 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року зазначене клопотання було задоволено.

Оскільки дана ухвала оскаржена тільки адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , і стосується лише грошових коштів на загальну суму 700 грн. та 2900 доларів США, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах його апеляційної скарги, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не вирішується.

Під час розгляду апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001966, в частині накладення арешту на вищевказане майно, яке виявлене та вилучене під час проведення обшуку 22 серпня 2017 року за місцем проживання ОСОБА_10 , слідчий суддя, як вбачається з матеріалів провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів та відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також недопущення його знищення або відчуження, вбачається можливим накладення арешту на вищевказане майно підозрюваного.
Такі висновки слідчого судді цілком доведені матеріалами провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештовані грошові кошти з великою вірогідністю можуть бути доказом злочину, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою слідчого з особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 від 23 травня 2017 року про визнання їх речовими доказами (а.п. 75-76). Метою ж арешту майна є забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст. 170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у право власності ОСОБА_6 , з потребами кримінального провадження.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_6 не є підозрюваною, обвинуваченою або засудженню у кримінальному провадженні, не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених частиною 2 статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Що стосується тверджень в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 10 серпня 2017 року позичила гроші в сумі 30 000 доларів США, терміном на три місяці, у ОСОБА_11 , під заставу належної їй на праві власності квартири, і вилучені у неї вдома в ході обшуку 2 900 доларів США - це залишок від позичених 30 000 доларів США, то колегія суддів вважає їх не переконливими, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих доводів колегії суддів надано не було і вказані обставини підлягають з`ясуванню під час розгляду судом кримінального провадження по суті.

Інші доводи на які посилається автор апеляційної скарги, зокрема, те, що протокол обшуку, проведеного в квартирі АДРЕСА_3 , відповідно до якого, гроші в сумі 2900 доларів США та 700 грн. були вилучені 22 серпня 2017 року, а з клопотанням слідчий про арешт майна звернувся до суду тільки 29 серпня того ж року, тобто через 7 днів після вилучення грошей, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення, з урахуванням того, що дозвіл на їх вилучення надавався слідчим суддею, і вони не є тимчасово вилученим майном.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року, в частині задоволення клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладення арешту на грошові кошти в сумі 700 (сімсот) гривень та 2 900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США, які вилучені 22 серпня 2017 року під час проведення обшуків та огляду місця події у кримінальному провадженні № 0001966, за адресою мешкання ОСОБА_10 : АДРЕСА_2 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1889/2018 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_17 Доповідач: ОСОБА_1