Дата документу 24.10.2018 Справа № 320/4398/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/4398/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/114/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконфенції,

захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконфенції,

потерпілого ОСОБА_9 в режимі відеоконфенції з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянула 24 жовтня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 серпня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, українця, неодруженого, який має середню освіту, працевлаштованого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.05.2002 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 20.09.2006 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 1 рік;

- 04.12.2008 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 2 роки;

- 30.07.2012 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту;

- 20.11.2014 Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 20.03.2017 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Встановлені вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 серпня 2017 року обставини:
31 травня 2017 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись біля приміщення кафе «Джокер», розташованого по вул. Героїв Сталінграду, буд.№1/1 в м. Мелітополь, ОСОБА_7 , в ході раптово виниклого умислу на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, із застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, наніс один удар долонею в область обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на асфальтне покриття. Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на відкрите викрадення чужого майна, з поверхні землі, відкрито викрав майно ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Prestigio MultiPhone» PSP3530 DUOBLACK, в корпусі чорного кольору, ІМЕЙ 1 НОМЕР_1 , ІМЕЙ 2 НОМЕР_2 , вартістю 3200 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 50 гривень та карта-пам`яті об`ємом 2 ГБ, вартістю 100 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3350 гривень.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області
від 07 серпня 2017 року:

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено 2 (два) роки іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишено у вигляді домашнього арешту.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи повноту та всебічність дослідження обставин злочину, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України, вважає що суд не в повній мірі врахував усі обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, його суспільну небезпеку та особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за ст. 185 КК України, судимість за які не знята та не погашена, після звільнення знову вчинив аналогічний злочин, не працює, викрадений мобільний телефон був проданий, що свідчить про те, що виправлення не можливе без ізоляції від суспільства. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора, яку вважає необґрунтованою, залишити без задоволення, а вирок відносно нього залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні вироку.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника та потерпілого,які заперечували доводам та вимогам апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Стосовно доводів прокурора про незаконність застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України заслуговують на увагу.

Висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання є помилковим, зробленим без належного врахування конкретних обставин справи, тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного.

Згідно з вимогами ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Перевіряючи кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку судова колегія дійшла висновку про те, що районний суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України.

При призначені покарання районний суд цілком слушно врахував обставини, що пом`якшують покарання у вигляді щирого каяття, що ґрунтується на повному визнанні ним своєї вини, правдивими і послідовними показаннями сприяння встановленню істини у справі, за місцем проживання характеризується задовільно.

Разом з тим, на думку судової колегії, застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, судом не в достатній мірі враховані дані про особу, який неодноразовопритягувався до кримінальної відповідальності,судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена та невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що у своїй сукупності засвідчує усталеність протиправної поведінки обвинуваченого.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про можливість виправлення без відбування призначеного ОСОБА_7 покарання не може бути визнаний обґрунтованим, що свідчить про невідповідність вимогам ст.75 КК України рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Виключних обставин справи, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, колегія суддів не вбачає.

Позитивні відомості щодо особи обвинуваченого у вигляді відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, працевлаштованості останнього, доброї характеристики, смерть матері,наявність пом`якшуючих покарання обставин, дають підстави для призначення ОСОБА_7 мінімального строку покарання, визначеного санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Покарання, що запропоновано прокурором у апеляційній скарзі у виді позбавлення волі строком на 4 роки, яке належить відбувати реально буде домірним скоєному, відповідатиме визначенійст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого.

Таким чином, оскільки по кримінальному провадженню має місце неправильне звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання та його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.409, ч.2 ст. 409, ч. 1 ст. 418, ст. 420 КПК України скасовує оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, звільненням останнього від його відбування випробуванням з постановленням свого вироку, що обумовлює задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409, 413,414,418,420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 серпня 2017 року в частині призначеного покарання відносно ОСОБА_7 та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4