Справа №718/2546/17
Провадження №1-кп/718/204/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження № 0000346, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2017 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобаки, Косівського району, Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого: 14.04.2006 року Вижницьким районним судом за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 року обмеження волі, звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з однорічним умовним терміном; 18.05.2011 року Вижницьким районним судом за ч.3 ст.185, ст.290, ч.1 ст.358, ст.70 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, 395 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіцмань вказане кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.06.2016 року відносно ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік з наступними обмеженнями: заборонено виходити з будинку (квартири) по місцю проживання в АДРЕСА_2 з 22 години до 06 години ранку наступного дня; заборонено знаходитись в кафе, ресторанах, барах та інших місцях, де реалізуються алкогольні напої на розлив; заборонено виїжджати без дозволу органу внутрішніх справ за межі Вижницького району, Чернівецької області, а також ОСОБА_3 зобов`язано періодично першого вівторка щомісяця з`являтись для реєстрації до Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області.

Однак, незважаючи на вказані обмеження адміністративного нагляду, ОСОБА_3 самовільно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 05.04.2017 року залишив своє місце проживання та на даний час до місця свого проживання не повернувся.

Своїми умисними діями, що виразились в самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

Крім того, в двадцятих числах лютого 2017 року ОСОБА_3 , переслідуючи умисну, корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_7 прийшли на територію господарства ОСОБА_8 , де через металеву огорожу проникли на дану територію, звідки із деревообробного верстату викрали електродвигун, потужністю 7,5 кВт, вартістю 7000 гривень.

Своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньої змовою групою осіб, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст. 185 КК України.

Крім цього, в ніч на 08.03.2017 року ОСОБА_3 , переслідуючи умисну, корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_9 на автомобілі «Фолькваген-Гольф», білого кольору , який належить ОСОБА_9 прибули до території колишнього колгоспу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , де через цегляну огорожу проникли на дану територію, що перебувала під охороною, звідки із належного ОСОБА_10 вантажного автомобіля фургону марки «Мерседес-Бенц 809» , д.н.з. НОМЕР_1 , таємно викрали дві акумуляторні батареї марки «Ассипт», потужністю по 90 Ампер-годин, вартістю 2100 гривень кожна. А всього викрадено на загальну суму 4200 гривень , після чого разом з викраденим з місця злочину скрилися, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньої змовою групою осіб, поєднаною з проникненням в інше сховище, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Крім цього, в період часу з 10.04.2017 року по 27.04.2017 року ОСОБА_3 , переслідуючи умисну, корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою особистого збагачення, перебуваючи на території столярного цеху ОСОБА_11 , що розташований в АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей, проник всередину приміщення, де із деревообробного станка, шляхом демонтажу таємно викрав електродвигун потужністю 4 кВт 2800 Об, який належить ОСОБА_12 . Після цього з місця вчинення злочину скрився, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 3000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаною з проникненням в інше приміщення, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 395, ч.2ст.185 КК України визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється. Викрадений мотор повернув потерпілому.

Щодо пред`явленого обвинувачення за ч.3ст.185 КК України визнав частково та надав покази про те, що 01 березня 2017 року він разом із ОСОБА_13 заїжджали на територію колишнього колгоспу «Дружба» з метою закупівлі великих партій сої. 07.03.2017 року біля 21 год. він із ОСОБА_9 знову приїхали розпитати про вартість сої, однак автомобіль ОСОБА_14 , на якому вони приїхали марки Фольцваген, поламався, а тому вони пішки зайшли на територію. Там нікого не було, ворота відкриті, вони побачили 2 акумуляторні батареї коло автомобіля Мерседес, забрали та повернулись до свого автомобіля. На даний час 1 акумуляторну батарею він повернув власнику, а іншу має намір повернути найближчим часом.

Також пояснив, що 25.04.2017 року він йшов в с.Мілієво пішки, коли зустрів ОСОБА_15 , купили вино та зайшли до столярного цеху для розпивання. Двері до приміщення були відкриті, замка не було. Він помітив в приміщенні електродвигун, який вирішив викрасти. Для ОСОБА_15 він викликав таксі, а сам залишився та викрав електродвигун із деревообробного станка. Для себе він також викликав таксі, відвіз та продав даний двигун. Вартість викрадених речей він не оспорює. На даний час потерпілому шкода відшкодована.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини його обвинувачення за ст.395,ч.2ст.185 КК України та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі в даній частині обвинувачення.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України 2 епізоди злочинної діяльності, то суд встановив повне дослідження доказів по справі.

Таким чином незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст.185 КК України (2 епізоди) за обставин, вказаних в обвинуваченні, його вина у вчиненні вищевказаних злочинів об`єктивно підтверджується в сукупності зібраними та досліджених доказами у суді.

Так, потерпілий ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні, надав показання про те, що він являється фермером та свою діяльність проводить в с.Лукавці, Вижницького району на території колгоспу «Дружба». Дана територія повністю огороджена мурованим парканом висотою 1,8 м , вхід на територію через ворота . На території при вході в підсобному приміщенні проживає круглодобово охоронець, який здійснює перепуск осіб на територію. Того дня 07.03.2017 року він перебував на території десь до 21 години, після цього залишив свій автомобіль Мередес Бенц із справними акумуляторами та пішов додому. Зранку повернувся о 06 годині, а автомобіль вже не заводився, тому припускає, що крадіжка вчинена вночі. Всього викрадено у нього 2 акумуляторні батареї , одна з яких йому повернута.

Потерпілий ОСОБА_8 , будучи допитаним в режимі відеоконференції з Вижницьким районним судом Чернівецької області, надав показання про те, що приблизно в кінці лютого 2017 року з його господарства , що в с.Коритне, Вижницького району, із деревообробного верстата, що знаходився на подвір`ї викрадено двигун. В даний час двигун йому повернуто, претензій не має. Просив обвинуваченого суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_12 , будучи допитаним в режимі відеоконференції з Вижницьким районним судом Чернівецької області, надав показання про те, що весною , точної дати не пам`ятає, з території столярного цеху, що в с.Банилів, Вижницького району, від якого тільки у нього є ключі, було викрадено електродвигун , а станок розібрано. Вважає, що до приміщення можна було потрапити тільки через вікно, заклеєне плівкою, так як до будівлі ведуть двоє дверей: одні зсередини на засувку закривав, а потім виходив і закривав на висячий замок. На даний час викрадений станок знаходиться в поліції, а тому претензій до ОСОБА_3 він не має, просить його суворо не карати.

Крім показань потерпілих, провина ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

?Протоколом огляду місця події від 08.03.2017 року проведеним в с.Лукавці на території колишнього тракторного парку колгоспу «Дружба», проведеним оглядом встановлено, що у вантажному автомобілі фургону марки «Мерседес-Бенц 809» , д.н.з. НОМЕР_1 , відсутні дві акумуляторні батареї (а.с.109-112)

?Протоколом огляду місця події від 28.04.2017 року, проведеним оглядом на території лісопильного цеху в с.Банилів, Вижницького району, встановлено відсутність електродвигуна. (а.с.113-120)

? Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року , під час проведення якого ОСОБА_16 в присутності двох понятих показав на місце куди він возив ОСОБА_3 на своєму автомобілі, при цьому ОСОБА_3 поклав в багажник його автомобіля предмет схожий на електродвигун. (а.с.121-123)

?Протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 31.05.2017 року (а.с.139-141), під час проведення якого ОСОБА_3 за участю захисника та понятих, добровільно розповів та продемонстрував на місцевості про те, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395КК України. Крім цього вказав, що умисно в лютому 2017 року спільно з ОСОБА_17 в с.Коритне викрав електродвигун потужністю 7,5 кіловат. Крім того, він спільно з ОСОБА_9 вночі в березні 2017 року в с.Лукавці з автомобіля Мерседес викрали 2 акумуляторні батареї. Разом з цим в квітні 2017 року ОСОБА_3 в с.Банилів з території приміщення столярного цеху викрав електродвигун потужністю 4кВт. (а.с.139-141)

Судом неодноразово за клопотанням сторони захисту викликались в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 однак останні, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду справи в судові засідання не з`являлись поспіль 4 рази , причини неявки суду не повідомляли.

У відповідності до ч.2 ст. 327 КПК України, прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Отже, суд, в даному конкретному випадку, вичерпав всі можливості організації прибуття та допиту вказаних свідків в залі суду.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.

У відповідності до статті 9 КК, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно приписами ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, за результатами аналізу доказів, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, є належними, допустимими і стороною захисту не спростовані.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини за ч.3ст.185 КК України 2 епізоди, як суб`єктивна, так і об`єктивна сторони даних злочинів повністю підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , а також дослідженими в судовому засіданні постановами про визнання речовими доказами та прилучення їх до кримінального провадження, протоколами огляду місця події, таблицями ілюстрацій, висновком судової трасологічної експертизи №906-К від 24.05.2017 року, протоколами оглядів предметів, протоколами проведення слідчих експериментів. Підстав сумніватися в належності, допустимості та достовірності вказаних доказів у суду немає.

Під час проведення судових дебатів обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, два епізоди злочинної діяльності, які не визнавав на початках судового розгляду справи, та за ст. 395 КК України, визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Усвідомлював, що чинить протиправно, у вчиненому щиро розкаюється, просив його суворо не карати.

Захисник ОСОБА_6 вказав на вірність кваліфікації дій обвинуваченого та вірно зазначену вартість завданих збитків, просив обвинуваченого суворо не карати. Пояснив, що не визнаючи свою винуватість, його підзахисний ОСОБА_3 намагався уникнути кримінальної відповідальності та полегшити своє становище.

Таким чином, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення яке виразилося в самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якого встановлено такий адміністративний нагляд після звільнення з місць позбавлення волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 395 КК України; яке виразилось у в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньої змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2ст.185 КК України; яке виразилось у в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньої змовою групою осіб, поєднаної з проникненням в інше приміщення (2 епізоди), тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом визнається щире каяття, повне визнання своє винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких останній обвинувачується, часткове відшкодування шкоди потерпілим.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів (ч.3ст.185 КК України), інший до злочинів середньої тяжкості (ч.2ст.185 КК України) та невеликої тяжкості (ст.395 КК України), всі злочини вчинені з корисливих мотивів, суб`єктивна сторона яких характеризується прямим умислом, що підвищує їх суспільну небезпеку, кількість епізодів злочинної діяльності, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, розлучений, не працює, не перебуває на обліку у лікаря психіатра КУ «Вижницька ЦРЛ», проте перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога КУ «Вижницька ЦРЛ» з 2004 року з діагнозом : зловживання алкоголем зі шкідливими наслідками для здоров`я, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом також враховується його поведінка під час розгляду справи в суді, зокрема те, що через неявки в судові засідання без поважних причин, судом застосовувався привід до останнього 27.03.2018 року, а 02.05.2018 року обвинуваченого оголошено в розшук, так як останній ухиляється від суду чим перешкоджає кримінальному провадженню. Надано дозвіл на затримання. Ухвалою суду від 04.05.2018 року обвинуваченому ОСОБА_3 змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою строком на 60 днів.

Виходячи з викладеного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, врешті решт щире каяття обвинуваченого у вчинених злочинах, повне визнання своєї винуватості, часткове відшкодування шкоди потерпілим, думку самих потерпілих, які претензій до ОСОБА_3 не пред`являли, просили обвинуваченого суворо не карати, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі на певний строк за кожен злочин окремо, а згідно вимог ч.1ст. 70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.69 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

В той же час призначене покарання у вигляді позбавлення волі певною мірою забезпечить почуття справедливості у суспільстві та в очах потерпілих.

Враховуючи вимоги ч.5ст. 72 КК України про те, що в строк покарання у разі засудження до позбавлення волі зараховується попереднє ув`язнення із розрахунку день за день, а тому в строк покарання, що призначається ОСОБА_3 остаточно, суд зараховує строк попереднього ув`язнення в період з 10.10.2017 року по 22.01.2018 року , а також з 04.05.2018 року і до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000346, було проведено судову трасологічну експертизу. Дані дослідження проведено Чернівецьким Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром за рахунок державного бюджету. Тому вартість проведеної експертизи підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою в Чернівецькій установі виконання покарання №33.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України.
ОСОБА_3 призначити покарання за:

?ст. 395 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;

?за ч.2ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

?за ч.3ст.185 КК України у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі;

У відповідності зі ст. 70 ч.1 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою в Чернівецькій установі виконання покарання №33.

У відповідності зі ст. 72 ч.5 КК України в строк призначеного покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в період з 10.10.2017 року по 22.01.2018 року , а також з 04.05.2018 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової трасологічної експертизи в кримінальному провадження №906-К від 23.05.2017 року в розмірі 618 (шістсот вісімнадцять) гривень 50 копійок. (а.с.129)

Речовий доказ: електродвигун, потужністю 7,5 кВт, що переданий на зберігання в камері схову речових доказів Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькі області , - повернути потерпілому ОСОБА_8 за належністю. (а.с. 107)

Речовий доказ: електродвигун, потужністю 4 кВт 2800 Об, що переданий на зберігання в камері схову речових доказів Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькі області , - повернути потерпілому ОСОБА_12 за належністю (а.с. 127)

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1