Справа № 520/3970/18
Провадження № 1-кп/520/767/18
УХВАЛА

03.10.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами, внесеними до ЄРДР за №0000366 від 14.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, №0001674 від 10.05.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки строк дії попередньої ухвали суду закінчується.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки щодо нього є обґрунтоване обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція одного з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі до 7 років, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, оскільки він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину в період іспитового строку; здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки фактично переховується від суду, порушив умови домашнього арешту, за останнє відомим місцем проживання його немає, був затриманий 21.06.2018 о 13.30 год. за санкцією суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, виходячи з можливого покарання у випадку доведеності його вини. Крім того, ризики прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання в Одесі та Одеській області, офіційно не працевлаштований, не має будь яких міцних соціальних зв`язків.
Обвинувачений та захисник заперечили проти продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обвинувачення не обґрунтоване, доказів вини не має, а ризики не доведені.

При цьому обвинувачений заявив, що він вимушено залишив місце проживання у бабусі дівчини, з якою підтримує фактичні шлюбні відносини, а тим самим умови домашнього арешту, оскільки бабуся його вигнала з житла, постійно скаржилася на нього правоохоронцям, а ті не прийняли до уваги складні життєві обставини та не вжили заходів щодо цього.
Крім того, адвокат ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на домашній арешт.
Адвокат ОСОБА_7 у вирішенні порушеного питання поклалися на розсуд суду.
Прокурор заперечив проти зміни запобіжного заходу на інший, окрім тримання під вартою, тому, що даний вид запобіжного заходу не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого і запобіганню наявним ризикам, тому, що обвинувачений, перебуваючи на домашньому арешті, порушив умови запобіжного заходу і обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, саме в період дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи з наступного.
Відповідно до ст.132 КПК України прокурором доведено та з обвинувального акту і доданих до нього матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 5 років, а також обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 7 років.
Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини, відсутності в нього офіційного джерела прибутку, відсутність постійного місця проживання і реєстрації в Одесі та Одеській області, будь яких міцних соціальних зв`язків, фактичного ухилення від суду, порушення умов домашнього арешту, затримання правоохоронними органами за санкцією суду, може здійснити дії, спрямовані на переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинити новий злочин, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, окрім застави, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Гриненко проти України».
Тому, підстав для задоволення клопотання захисника на даний час не вбачається.
Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до двох місяців, тобто до 02.12.2018 року.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 10000 (Десять тисяч) грн.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибути до суду на виклик;

2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця мешкання.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за згодою заставодавця.
Відмовити в задоволені клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копію ухвали відправити до КУ «Одеський ізолятор Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області» для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1