УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року

м. Київ
справа № 336/2419/17
провадження № 51-7087ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року в межах кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК.
Суть питання
За вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_5 , питання про оскарження судових рішень щодо якого в цій касаційній скарзі не порушується.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, просить постановлені щодо ОСОБА_4 судові рішення скасувати, а кримінальне провадження направити на новий апеляційний розгляд.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, не обґрунтував у чому саме полягало неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при звільненні ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з огляду на положення ст. 413 КПК та зважаючи на приписи ст. 75 КК у їх взаємозв`язку.
Також, скарга прокурора не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання, з огляду на тяжкість вчинених ним злочинів, обставинами їх скоєння та даним про особу засудженого внаслідок суворості, враховуючи положення ст. 414 КПК та приписи статей 50, 65, КК.

Крім того, у своїй касаційній скарзі прокурор, порушуючи питання про скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду з підстав неправильного застосування цим судом закону України про кримінальну відповідальність, не обґрунтовує в чому саме полягало таке неправильне застосування саме судом апеляційної інстанції, враховуючи, що питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК було вирішено в суді першої інстанції.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені прокурором у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У зв`язку з цим, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3