№ провадження 11-сс/781/178/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2018 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.04.2018 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, у цивільному шлюбі, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого в 2017 році Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки
обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 12.40 год. 25.04.2018 року до 12.40 год. 23.06.2018 року, без визначенням застави
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного домашній арешт. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, обираючи такий запобіжний захід слідчий суддя не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та має позив тину характеристику з місця проживання, мешкає разом з батьком ОСОБА_10 , який є інвалідом II групи загального захворювання і потребує постійної допомоги, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 має захворювання таке як хронічний вірусний гепатит «С» (НСУ+). Зазначає, що в матеріалах кримінально провадження та клопотання слідчого відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід або його скасування не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що він 08.04.2018 року близько 21-10 год. ОСОБА_8 спільно зі своїм знайомим ОСОБА_11 перебували на розі вул.. Одеська та вул. Шевченко м. Кропивницького. В цей час повз них проходив потерпілий ОСОБА_12 , який розмовляв по телефону. В цей момент у ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_11 виник умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Продовжуючи діяти з єдиним умислом направленим на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 діючи умисно, та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, вдарив кулаком правої руки в перенісся потерпілого ОСОБА_12 , від чого останній впав на землю, в цей час ОСОБА_8 підбіг до потерпілого та наніс декілька ударів правою рукою в область перенісся потерпілого, чим завдав останньому тілесних ушкоджень, у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням з правого боку, забої та садна. В подальшому діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 підійшов з лівого боку до потерпілого ОСОБА_12 , який в той час перебував на землі в положенні сидячи, та притиснувши своїм коліном ліву руку потерпілого до землі, зняв з руки потерпілого ОСОБА_12 належний йому годинник марки «Royal London 9164» який був на шкіряному ремінці чорного кольору. В цей час ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, з зовнішньої правої кишені жилетки в яку був одягнений потерпілий ОСОБА_12 дістав належний потерпілому мобільний телефон марки «Meizu M5S», а з правої нагрудної кишені жилетки, в яку був одягнений потерпілий, ОСОБА_8 дістав службове посвідчення працівника Служби Безпеки України, в якому в одному з відділень обкладинки, був магнітний пропуск та належна потерпілому банківська картка «Приват Банк-Універсальна», та ланцюжок на якому знаходився службовий жетон ( Д НОМЕР_1 ). Заволодівши майном, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 3028,50 гривень.
В діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.04.2018 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 12.40 год. 25.04.2018 року до 12.40 год. 23.06.2018 року, без визначенням застави.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно. Слідчим суддею районного суду враховано обставини визначені, у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, місце проживання.

Крім того, враховано, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання вказаним ризикам, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Заслухавши доповідача, в дебатах підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника та просили задовольнити її, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.
До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачений ч.2 ст.186 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_8 підозри, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає з батьком та не має на меті переховуватися від слідства та суду не є підставами для зміни запобіжного заходу, а також не зменшують ризиків неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного, є його позицією, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єкту посягання, наслідки такого посягання, а також характер та обставини протиправних дій, в яких він підозрюється.
Крім того, колегією суддів встановлено, що в матеріалах провадження відсутня згода власника житла за адресою АДРЕСА_2 на проживання підозрюваного за вказаною адресою, в разі звільнення його під домашній арешт.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що перебуваючи під домашнім арештом або особистому зобов`язанню, останній не зможе запобігти встановленим ризикам, зокрема, ризику незаконно впливати на потерпілого та останній не буде обмежений від вільного спілкування, а тому ризик передбачений п.п. 2, 3 ст. 177 КПК України не буде забезпечений.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
До того ж, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який вчинив в період відбування покарання, через що встановлено наявність ризиків, що він може знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо доводів сторони захисту та підозрюваного про неможливість, у разі застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, отримання належної медичної допомоги у зв`язку із наявністю у нього ряду захворювань, колегія суддів вважає, що відповідно до наданих документів не зазначено про перешкоди тримання підозрюваного під вартою.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави, в зв`язку з тим, що останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, яке зазнав потерпілий під час нападу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.04.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів, а саме з 12.40 год. 25.04.2018 року до 12.40 год. 23.06.2018 року, без визначення застави без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2