Справа № 589/1721/18
Провадження № 1-кп/589/381/18
УХВАЛА

17 травня 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.309 ч.3КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шосткинського міськрайонного суду знаходиться кримінальна справа відносно ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засіданні просить продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення .

ОСОБА_4 та захист заперечує проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд ознайомившись з матеріалами клопотання, вислухавши пояснення учасників судового розгляду приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, спливає

При вирішенні цього питання судом прийнято до уваги те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та проживає за рахунок тимчасових підробітків, за місцем проживання характеризується формально позитивно, перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше судимий за злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, перебував в розшуку тривалий час, достовірно знаючи про наявність кримінального провадження відносно нього.

Також суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , санкція статті за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, приймаючи до уваги наведені вище дані про його особу, слідчий суддя приходить до висновку про наявність істотного ризику переховування від органів досудового розслідування та суду і ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правпорушення.

При цьому, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків не знижує ступінь встановлених в судовому засіданні ризиків, оскільки дані обставини не стали стримуючим фактором у поведінці підозрюваного при спробі переховуватись від органів досудового розслідування.

Викладені обставини в повному обсязі свідчать про те, що у кримінальному провадженні застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання доведеним ризикам, що виключає собою можливість обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Виключність підстав для такого рішення на даному етапі кримінального провадження є доведеною.

Вказаний ризик повністю узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що була неодноразово викладена, зокрема, у справі «Томазі проти Франції», 27 серпня 1992 року. «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia). 7064/05. 1 червня 2006 року. «Лабіта проти Італії» (Labita v Italy). 26772/95. 6 квітня 2000 року, де Суд зазначив, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування у сукупності із іншими даними, які можуть її підтвердити або спростувати, і може бути обґрунтованою на початку розслідування:

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176- 178, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб тобто до 15 липня 2018р. включно.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1