УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2018 року

м. Київ
справа № 219/9575/17

провадження № 51-6556ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 березня 2018 року,
встановив:
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
У вказаній ухвалі суду, поміж іншого, наголошувалося на тому, що ОСОБА_4 у касаційній скарзі не наводив правового обґрунтування незаконності рішень судів першої й апеляційної інстанцій відповідно до статей 412-414 КПК.

Також засудженому було вказано про те, що у касаційній скарзі вимога до суду касаційної інстанції не відповідає ст. 436 КПК.
У межах наданого судом строку, засуджений ОСОБА_4 надіслав до касаційного суду уточнену касаційну скаргу, при цьому зазначені в ухвалі суду від 11 червня 2018 року недоліки не усунув.
Із змісту уточненої касаційної скарги засудженого так і не вбачається, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень відповідно до статей 412-414 КПК. Також ОСОБА_4 не вказує на підстави для їх зміни або скасування (які вказані в ч. 1 ст. 438 КПКта про які наголошувалось останньому в ухвалі касаційного суду).
Крім того, як убачається зі змісту уточненої скарги, засуджений заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, також не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
При цьому ОСОБА_4 , не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, якою вирок місцевого суду щодо нього залишено без змін, так і не зазначив порушень, допущених апеляційним судом, не вказав як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування ухвали цього суду касаційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексуперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 березня 2018 року, разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3