У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого- ОСОБА_6

обвинуваченого- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою. В обгрунтування клопотання щодо продовження строку тримання під вартою зазначив, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту не відпали, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки остання безпосередньо контактувала з обвинуваченим у момент вчинення кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному з тримання під вартою на більш м"який запобіжний захід, а саме на цілодобовий домашній арешт із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю, мотивуючи своє клопотання тим, що його підзахисний не буде переховуватися від суду, не буде впливати на потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню, та не може змінити, спотворити , сховати або знищити докази. При цьому захисник зазначає, що ризики на існування яких посилається прокурор, не є конкретними та не підтверджені певними доказами, крім того, не можна протягом трьох з половиною років посилатися на одні і ті ж обставини не наводячи нових в обгрунтування необхідності продовження строків тримання підвартою.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження його підзахисному строку тримання під вартою, оскільки вважає, що ризики про які зазначає прокурор є надуманими та не підтверджені будь-якими доказами. Також додав, що підтримує клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 подане адвокатом ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження йому строку тримання під вартою відмовити .

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав думку адвокатів.

Заслухавши клопотання прокурора, обвинувачених та захисників, суд приходить до наступного.

Згідно ухвали суду від 15.06.2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.08.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При цьому колегія суддів констатує, що при зміні ( обранні) запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про наявність ризиків передбачених ст 177 КПК України. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини обвинуваченого не являється предметом розгляду клопотання про зміну (обрання, продовження) запобіжного заходу.

Окрім того, колегія суддів вважає, що передбачені ст. 177 КПК України, ризики визнані доведеними, згідно судових рішень, якими щодо підозрюваного ОСОБА_6 , обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також продовжувався строк його тримання під вартою. Судом встановлено наявність ризиків можливості вчинити інше правопорушення, переховуватися від суду, що, в поєднанні з наявними у суді даними про його особу, який розлучений, не працює, свідчить про обґрунтованість наявності таких ризиків та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів. Доказів про погіршення стану здоров"я обвинуваченого на розгляд колегії суддів не надано.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, ау разі ж недоведеності особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті Кримінального кодексу України, за злочин, що йому інкримінується за ч.3 ст.187 КК України, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

А тому, з урахуванням вищенаведеного враховуючи, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про залишення без задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу- відмовити.

Клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, на період судового розгляду кримінального провадження, по 29 вересня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ" Закарпатської УВП (№ 9)".

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3