ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/70/18 Справа № 210/5409/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дінпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянин України, одружений, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 20.02.2014 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі.

- 22.07.2014 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до вказаного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 20.02.2014 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі. До відбуття 6 років 1 місяць позбавлення волі із конфіскацією майна, 04.02.2016 року звільнений з УВП № 3 м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області за відбуттям строку покарання.

- 28.03.2016 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строк 1 рік 6 місяців;

- 30.06.2016 Центрально - Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 28.03.2016 у вигляді 1 року позбавлення волі. До відбуття 1 року 5 місяців позбавлення волі. 12.07.2017 звільнений з П`ятихатської ВП № 122 Дніпропетровської області за відбуттям строку покарання, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 ..
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наявними у провадженні доказами, а саме: оглядом місця події від 22.09.2018 року, поясненнями потерпілої ОСОБА_13 , поясненнями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , протоколами пред`явлення особи для впізнання, речовими доказами, протоколо затримання ОСОБА_10 від 22.09.2018 року.
Слідчий суддя зазначила, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 враховуються вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Обставинами, що підтверджують наявність зазначених ризиків є те, що в теперішній час ОСОБА_10 не має місця роботи, тобто не має засобів для існування, одружений, але на теперішній час з дружиною не проживає, тобто не має міцних соціальних зв`язків, раніше засуджений за скоєння аналогічних умисних корисливих злочинів, може переховуватись, а також, що його притягнуто до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин.

В апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у судовому засіданні 24 вересня 2018 року ОСОБА_10 не визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, так як не вчиняв його та повідомив суду, що дане кримінальне правопорушення вчинила інша особа, а саме ОСОБА_15 .
Вважає, що слідчим суддею не в повному обсязі перевірені зазначені у клопотанні слідчого доводи про застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, факти та відомості, відповідно до яких йому необхідно було застосувати саме таку сувору міру запобіжного заходу.
В обґрунтування застосування такого сурового запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
На його думку, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_10 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Підозрюваний має місце постійного мешкання, тому апелянт вважає, що немає підстав вважати, що з боку ОСОБА_10 наявний ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
На його думку, не перевірено, слідчим суддею та надано не вірну оцінку під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ОСОБА_16 , оскільки СВ Металургійного ВП КВП ЕУНП в Дніпропетровські області не наділено правами щодо притягнення до кримінальної відповідальності будь-якої особи в тому числі і ОСОБА_10 , а лише можливо висунути обґрунтовану підозру та направити за погодженням з прокурором обвинувальний акт до суду для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності, адже це відноситься виключно до повноважень суду.
Зазначає, що в мотивувальні частині ухвали слідчого судді вказано, що 22.09.2018 року о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_10 , затримано в порядку ст. 208 КПК України. Однак у резолютивній частині ухвали слідчого судді зазначено невірну час та дату 19.30 годин 24.09.2018 року, чим порушено вимоги ч.2 ст. 197 КПК України.
Також зауважує, що слідчим суддею в ухвалі зазначено різне прізвище у підозрюваного ОСОБА_10 - ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника- адовката ОСОБА_9 , які просили апеляційну скаргу сторони захисту задовольнити, а ухвалу слідчого суддів скасувати; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Є вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, підтверджується документами, долученими до клопотання,а саме: оглядом місця події від 22.09.2018 року; поясненнями потерпілої ОСОБА_17 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; пред`явленням потерпілій ОСОБА_17 осіб для впізнання за фотознімками від 22 09.2018 року, де потерпіла впізнала підозрюваного ОСОБА_10 , як особу, що здійснила крадіжку належного їй монітору; пред`явленням свідку ОСОБА_14 осіб для впізнання за фотознімками від 22.09.2018 року, де свідок впізнала підозрюваного ОСОБА_10 , як особу, що здійснила крадіжку монітору, та яку свідок затримав; речовим доказом комп`ютерним монітором; протоколом затримання ОСОБА_10 .

Також є правильним висновок слідчого судді про наявність щодо ОСОБА_10 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що знайшло своє підтвердження як в суді першої так і апеляційної інстанцій, і що цим ризикам не можна запобігти у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя належним чином врахував вагомість вказаних вище доказів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у вчинені інкримінованого злочину, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 3 роки, дані про особу підозрюваного, який раніше був засуджений та притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого кримінального правопорушення, знову вчинив тяжкий умисний злочин, постійного місця роботи не має, одружений, але на теперішній час з дружиною не проживає, раніше був засуджений за скоєння аналогічних умисних корисливих злочинів.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В той же час, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги адвоката, що підозрюваного ОСОБА_10 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України, згідно протоколу затримання особи, 22 вересня 2018 року о 13 годині 20 хвилин. Але суд першої інстанції даний факт не врахував. Також є слушними і доводи адвоката, що правильним є прізвище обвинуваченого ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає необхідним задовольнити доводи апеляційної скарги захисника в цій частині, та не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Тому колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу адвоката, ухвалу слідчого суддів скасувати та постановити нову, в частині обрахування строку обрання запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , в частині обрахування строку обрання запобіжного заходу скасувати.

Постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 13 години 30 хвилин 22 вересня 2018 року до 13 години 30 хвилин 20 листопада 2018 року.

Вважати правильним прізвище підозрюваного ОСОБА_10 .

Вважати розмір застосованої застави до нього: 20 прожиткових мінімумів громадян, що складає 34 000,00 гривень. У разі внесення якої ОСОБА_10 підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави вважати, що на підозрюваного ОСОБА_10 покладені наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.
Роз`яснити ОСОБА_10 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: