Справа № 548/1648/18
Провадження №1-кс/548/521/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2018 року Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області за участю секретаря ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Хорол Полтавської області клопотання заступника начальника СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 винесеного за матеріалами досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 01.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Заступник начальника СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , ( далі по тексту слідчий) звернувся до слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається та те, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000403 від 01.09.2018 року відомості про яке внесено за ст. 309 ч.1 КК України, на підставі ухвали слідчого судді 14.09.2018 року було проведено обшук домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет з написом "STALKER R-1- НОМЕР_1 " НОМЕР_2 .

Зазначає, що вказаний предмет 14.09.2018 року було визнано речовим доказом.

Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ст.ст.168,170,171,237 КПК України та на те, що вищевказані речі є тимчасово вилученим майном, на яке потрібно накласти арешт з метою їх належного збереження, а також подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, відповідний слідчий за погодженням з уповноваженим прокурором, звернувся з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, при цьому просив поновити строк звернення до суду, так як слідчий не зміг 16.09.2018 року в 48 годинний термін звернутися до суду по причині того, що останній день строку припав на вихідний, а тому він звернувся до суду в наступний за вихідним робочий день.

Слідчий в судове засідання не зявився, клопотав суд розглянути справу у його відсутність, просив поновити строк, як пропущений з поважних причин за задовольнити клопотання про арешт майна.

Слідчий звернувся до слідчого судді 17.09.2018 року тобто з порушення строку звернення, передбаченого ст. 171 ч.5 КПК України.

Згідно п.2 ч.5 ст. 171 КПК України строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна, вилучено в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді становить 48 годин.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду слідчий суддя враховує наступні обставини.

Згідно матеріалів справи в яких мається копія протоколу обшуку від 14.09.2018 року, обшук завершено цього ж числа щ 19 год. 45 хв.

14.09.2018 року це п`ятниця. наступні два дні це вихідні - субота та неділля.

Останній день звернення до суду припав на неділлю 16.09.2018 року, що є вихідним днем.

Слідчий суддя з урахуванням положень ст. 117 ч.1 КПК України, вважає поважними причини пропуску строку звернення слідчого із клопотанням про арешт майна, так як слідчий був позбавлений можливості звернутися до суду у вихідні дні.

Слідчий суддя, детально дослідивши матеріали внесеного клопотання приходить до висновку про необхідність задоволення відповідного клопотання слідчог, виходячи з таких підстав.

З матеріалів внесеного клопотання слідчим суддею встановлено, що згідно з витягу з ЄРДР від 01.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, що 14.09.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області буо проведено обшук домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет з написом "STALKER R-1- НОМЕР_1 " НОМЕР_2 . Вказаний предмет було вилучено та опечатано, і в подальшому визнано речовим доказом.

Відповідно до ч.1ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2ст.170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до п.3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Сукупність досліджених матеріалів клопотання про накладення арешту на майно дає підстави вважати, що слідчим та прокурором відповідно до ч.2 ст.171 КПК України доведено: 1) підстави та мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати.

Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У даному випадку, слідчий суддя вважає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення. Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення. Конкретною метою арешту вищевказаного майна є забезпечення кримінального провадження.

Положеннями статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України.

У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тому, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.168та чч.1 і 2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання тощо) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у конкретному кримінальному провадженні.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слідчий суддя враховує той факт, що в даному конкретному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.98,131,132,167,168,170-173,175,309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання застпуника начальника СВ Хорольського ВП ГУПН в Полтавській області ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подання клопотання про арешт майна задовольнити.

Клопотання застпуника начальника СВ Хорольського ВП ГУПН в Полтавській області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на предмет схожий на пістолет з написом "STALKER R-1- НОМЕР_1 " НОМЕР_2 , що був вилучений в ході обшуку 14.09.2018 року домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 .

Вищевказану річ (майно) , на яке накладено арешт, належить залишити для зберігання в кімнаті речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя