У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

02 червня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області, погоджене з прокурором Львівської місцевої прокуратури № 1 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, уродженцю м. Жовкви Львівської області, громадянину України, не працюючому, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимому (зі слів), підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, погодженим з прокурором Львівської місцевої прокуратури № 1, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Так, згідно клопотання 01.06.2018 о 05:06 год. у Шевченківський ВП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення від лікаря ТП №3 про те, що 01.06.2018р., близько 04:40 год., у КМКЛШМД, що за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 9, доставлений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_2 із вогнепальним пораненням грудної клітки, де перебуваючи у реанімаційному відділенні, внаслідок вказаних травм помер.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин. Так, 01 червня 2018 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Богданівська, між ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої сторони, виник конфлікт під час розподілу майна здобутого злочинним шляхом, в ході якого останній умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю, тримаючи у руці предмет для відстрілу патронів, ОСОБА_6 вистрелив в область грудної клітки ОСОБА_7 , чим спричинив вогнепальне проникаюче поранення грудної клітки, що відповідно до Наказу №6 МОЗ від 17.01.1995 є небезпечним для життя в момент заподіяння, а тому відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

В подальшому перебуваючи у КМК ЛШМД ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, раніше судимий, ніде не працює та не має міцних соціальних зв`язків. Вказане свідчить, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 вчинятиме нові злочини та перешкоджатиме встановленню істини у справі, буде впливати на свідків, внаслідок чого є підстави вважати, що останній, з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з приводу чого необхідність взяття ОСОБА_6 під варту є виправданим кроком. Вина підозрюваного доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених в ньому мотивів.

Захисник відносно задоволення клопотання заперечив з тих підстав, що для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України достатнім буде обрання більш м`якого запобіжного заходу. Крім цього, підозрюваний співпрацював із слідством, давав показання, не переховувався від слідства та суду, є інвалідом 2 групи, має постійне місце проживання.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти клопотання, вказав, що не має наміру переховуватись від слідства та суду, має постійне місце проживання. Пояснив, що умислу на заподіяння тілесних ушкоджень не мав.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що таке підлягає до задоволення виходячи з наступного.

До Єдиного реєстру досудового розслідування 01.06.2018 року внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 121 КК України.

Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_6 повідомлено 02 червня 2018 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні наведеного злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема, протоколом огляду трупа ОСОБА_7 , довідки з КМК ЛШМД, протоколом огляду місця події від 01.06.2018р., в ході чого виявлено речі потерпілого зі слідами речовини бурого кольору, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом слідчого експерименту із ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , який підтвердив, що дійсно вистрілив у потерпілого, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (на відео), протоколом проведення обшуку у автомобілі марки Audi A6 седан сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 і під час якого вилучено предмет схожий на зброю.

Наведені докази в об`єктивному зв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 .

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, поєднаного насильством, що спричинило смерть потерпілого, ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків.

Вказане доводить наявність ризиків про те, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та розголошувати дані досудового розслідування.

В сукупності вище наведені обставини виключають можливість обрання менш суворого запобіжного заходу, про що клопотала сторона захисту, тоді як незадовільний стан здоров`я не є для цього самодостатньою підставою.

Відтак, приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин вчинено із застосуванням насильства.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Львівській установі виконання покарань № 19 УДПтСУ у Львівській області.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення ухвали.

Закінченням строку дії ухвали є 19:55 год. 01 серпня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1