Справа №: 400/2072/16-к
провадження №: 1-кп/398/111/18
ВИРОК
Іменем України

"31" жовтня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000149 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з спеціально-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину , депутата Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, інваліда 3 групи, який працює в ПСП « Зарічне», зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , не маючого судимості

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину , працюючого в ПСП « Зарічне», який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 146 , ч.2 ст. 187, ч.3 ст.189, ч.3 ст.289 КК України ,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора- ОСОБА_8
захисника обвинувачених ОСОБА_9
потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
23.03.2016 року близько 23 години, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи на березі біля ставу, що знаходиться в с. Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, який знаходиться в оренді ПСП «Зарічне», діючи умисно та з корисливим мотивом, скоїли напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих та з погрозою застосування такого насильства. Реалізуючи злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 негайно вийти з автомобіля «ВАЗ 21083», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому вони знаходилися, при цьому погрожуючи предметом, ззовні схожим на рушницю, перед лобовим склом їх автомобіля. ОСОБА_7 в свою чергу, продовжуючи реалізацію злочинного умислу , намагався нанести удар складеним в декілька разів металевим ціпком по голові ОСОБА_11 , але вдарив по руці останнього, якою він закрився від удару , а другий удар металевим ціпком наніс по лівій нозі ОСОБА_11 . А ОСОБА_6 , намагаючись запобігти опору потерпілих, наказав ОСОБА_11 та ОСОБА_10 лягти на землю. Коли останні знаходилися на землі, ОСОБА_6 вдарив прикладом предмета, зовні схожого на рушницю по спині ОСОБА_11 та з силою наніс ногою удар в обличчя останнього, розбивши йому окуляри . ОСОБА_7 в свою чергу скрутив руки ОСОБА_10 за спиною металевим ціпком і тримаючи за ціпок, почав піднімати потерпілого догори за зв`язані руки, а потім наніс декілька ударів в обличчя ОСОБА_10 . Потім намагався відтягнути ОСОБА_10 до води, погрожуючи тим, що останнього втоплять.В результаті протиправних дій обвинувачених потерпілому ОСОБА_10 було завдано тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, правої кисті, синця обличчя, які згідно судово-медичної експертизи № 133 від 29.03.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як викликаючі скороминучий розлад здоров`я на термін до 6 діб.А потерпілому ОСОБА_11 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у білкову оболонку лівого ока, синця носа, лівої гомілки, саден лівої кисті, які згідно судово-медичної експертизи № 134 від 29.03.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як викликаючі скороминучий розлад здоров`я на термін до 6 діб. Після чого, ОСОБА_6 , погрожуючи потерпілим предметом, схожим на рушницю, шляхом можливого здійснення з неї пострілу і спричинення таким чином шкоди їх життю та здоров`ю, сприяв ОСОБА_7 у подальшому відкритому заволодінні чоловічим гаманцем з грошовими коштами в сумі 2000 грн., які належали ОСОБА_10 , револьвером «ZBROIA Profi 2.5 » , який належав ОСОБА_11 , та які знаходились в салоні легкового автомобіля «ВАЗ 21083», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні ОСОБА_10 , а також грошовими коштами в сумі 150 грн., які знаходились у кишені одягу ОСОБА_11 . Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2150 гривень.

Своїми діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин, який кваліфікується за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій).

Крім цього, 23.03.2016 близько 23 години , ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи на березі ставу, що знаходиться в с. Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, почали вимагати у потерпілих грошові кошти в сумі 1000 доларів США як викуп за їх життя. Для реалізації злочинного наміру, направленого на протиправне заволодінням коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 вирішили залишити в заручниках ОСОБА_11 , помістивши його до вагончика для охоронців, що знаходиться на березі ставу в с. Федорівка Петрівського району Кіровоградської області. Побоюючись за своє життя та здоров`я, оскільки у разі не виплати даних грошових коштів , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погрожували відрізати їм вуха, а потім позбавити їх життя, ОСОБА_10 погодився заплатити обвинуваченим грошові кошти, з тією метою, щоб його та ОСОБА_11 відпустили.Після чого, ОСОБА_6 , діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою отримання коштів, наказав ОСОБА_10 сісти до автомобіля «ВАЗ 2121», державний номерний знак якого не встановлений та поїхати із ОСОБА_7 до місця проживання ОСОБА_10 - будинку АДРЕСА_2 , де останній взяв власні грошові кошти в сумі 26000 грн. та повернувшись до салону автомобіля , віддав їх ОСОБА_7 . Заволодівши вказаними коштами, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розпорядились ними на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 26000 гривень.

Своїми діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин, який кваліфікується за ч. 2 ст. 189 КК України як вимагання, вчинене повторно, поєднане з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень , вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, 23.03.2016 близько 23 години , ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи на березі ставу, що знаходиться в с. Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи щодо заволодіння грошовими коштами потерпілих, для досягнення злочинної мети, незаконно позбавили волі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що виразилось у забороні останнім вільно пересуватись. Для забезпечення та досягнення свого злочинного наміру, направленого на протиправне заволодінням коштами ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили залишити потерпілого ОСОБА_11 на березі ставу, помістивши його до вагончику для охоронців, що знаходиться на березі ставу в с. Федорівка Петрівського району Кіровоградської області. При цьому, ОСОБА_6 почав висловлювати погрозу щодо застосування предмету, ззовні схожого на мисливську рушницю, у разі не виконання їх вказівок, а ОСОБА_7 в цей час зв`язав руки ОСОБА_11 металевим ланцюгом.Надалі, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , діючи умисно, проти волі потерпілих, реалізуючи спільний злочинний умисел, відвезли потерпілих до вагончику для охоронців, що знаходиться на березі ставу в с. Федорівка, Петрівського району, Кіровоградської області, де ОСОБА_6 продовжив незаконно утримувати у вагончику ОСОБА_11 , знаходячись біля вагончику з предметом, зовні схожим на рушницю, перешкоджаючи останньому вільно покинути дане приміщення. А ОСОБА_7 , в свою чергу, проти волі ОСОБА_10 , наказав йому сісти до автомобіля «ВАЗ 2121», державний номерний знак досудовим слідством не встановлений та відвіз його додому до будинку АДРЕСА_2 , де той взяв власні кошти в сумі 26000 грн. та повернувшись до салону автомобіля, віддав їх ОСОБА_7 .Враховуючи, що ОСОБА_11 під час вчинення на нього вказаного розбійного нападу отримав сильний удар у ліве око, ОСОБА_10 попросив ОСОБА_7 відвезти його до місця утримання ОСОБА_11 для надання допомоги останньому , на що отримав згоду. Після чого, ОСОБА_10 поїхав разом із ОСОБА_7 в с. Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, де ОСОБА_6 , дізнавшись про отримання коштів, їх відпустив.

Своїми діями, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин, який кваліфікується за ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї.

Крім цього, 23.03.2016 близько 23 години ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи на березі ставу, що знаходиться в с. Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, діючи повторно, умисно, з метою власної наживи та полегшення реалізації їх злочинного умислу, направленого на отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_10 , сів до середини салону автомобіля «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 37743,83 грн., що перебував у користуванні ОСОБА_10 , та за допомогою ключа запалювання, яким він спільно з ОСОБА_7 заволоділи під час вчинення розбійного нападу, запустив двигун і привів автомобіль в рух без відповідного дозволу ОСОБА_10 , тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, перемістивши його до місця, де в подальшому незаконно утримувався проти його волі ОСОБА_11 , тобто незаконно розпорядився викраденим автомобілем «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим завдали ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Своїми діями, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин, який кваліфікується за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в вчиненні злочинів не визнав.В судовому засіданні пояснив, що 23.03.2016 року біля 19 год. він привіз тракториста на поле на зміну трактористу, який вже відробив свою зміну.На той час він працював завідуючим током і був відповідальним за виконання весняно-польових робіт.Дане поле знаходилося приблизно на відстані 2 км від ставка.Приблизно біля 22 год. вони закінчили обробляти одне поле і переганяли трактор на інше поле. В цей час він заїжджав до охоронця ОСОБА_12 , щоб взяти окріп на чай.Був там приблизно 15 хв.В цей час бичок, який знаходився в загоні на ставку, поранив собі бік .Про це він повідомив ОСОБА_7 по мобільному телефону, а сам поїхав зі ставка. На ставок він приїжджав на автомобілі « Нива-Шевроле».Приїжджав він сам , охоронник був у вагончику. У охоронця ставка зброї не було.Нікого з сторонніх осіб він на ставку не бачив. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не бачив.Вперше даних осіб побачив у суді.Не бачив також автомобіль червоного кольору.Він не наносив удари ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і не зв`язував їх. Взявши окріп у охоронника , він поїхав до механізатора ОСОБА_13 . Разом вони випили каву і знову почали боронувати поле.Він весь час був з трактористом. Біля 24 год. пішов дощі і вони не змогли далі працювати.Він зателефонував ОСОБА_14 , як старшому.Останній, приїхавши на поле, впевнився, що працювати неможливо, бо забиваються борони.З дозволу даної особи вони поїхали додому.Трактор вони доставили на тракторну бригаду.Там був охоронець. ОСОБА_13 був за кермом трактору, а він слідом за ним їхав на автомобілі.Потім він на своєму автомобілі відвіз ОСОБА_13 додому і сам поїхав також додому.Його бачила вдома дружина. Він не має мисливської зброї.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочинів не визнав, в судовому засіданні пояснив, що в 2016 році він працював ПСП « Зарічне». 23.03.2016 року приїхав додому зі свиноферми.Біля 22 год. йому зателефонував ОСОБА_6 і повідомив, що поранився бичок.Бичок знаходився в загоні на березі ставка.Він поїхав на ставок на службовому автомобілі « Нива» зеленого кольору.На ставку був приблизно 30 хв.Там знаходився лише охоронець ОСОБА_12 , а ОСОБА_6 там не було.Він оглянув бичка і поїхав приблизно в 22 год. 30 хв. на молочно-товарну ферму за медикаментами, які знаходилися в ветеринарній аптеці, а потім в м.Олександрію за інструментами до свого батька. Станом на 23.03.2016 року у нього не було вогнепальної зброї, зокрема мисливської рушниці.07.05.2016 року директор йому подарував зброю. Дана зброя була зареєстрована. Він являється мисливцем.Прибрежна зона ставка біля с.Федорівка відноситься до мисливських угідь.Так, в сезон охоти, в січні-лютому 2016 року там проводилися полювання. В ніч з 23 до 24.03.2016 року він повернувся додому на початку 2 години ночі. Пересувався він на службовому автомобілі.

Вина обвинувачених у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів , які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів в своїй достовірності та допустимості.
Показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що 23.03.2016 року він з ОСОБА_10 перебували на ставку в с.Федорівка Петрівського району. В той день вони їздили по селах , щоб придбати свиней на продаж. Так як нічого не знайшли, то вирішили відпочити біля ставка. Не мали наміру ловити рибу.Не було таблички, що це приватна територія і в`їзд до ставка заборонений.Приїхали на автомобілі ВАЗ 2108 ОСОБА_10 .Вони сиділи в машині. До них підійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_12 . Останній був з ліхтарем., а ОСОБА_6 з рушницею. ОСОБА_6 наказав їм вийти з машини.Так як вони не захотіли виходити з машини, то ОСОБА_6 вистрелив з рушниці над лобовим склом машини.Вони вийшли з машини і через декілька хвилин під`їхав автомобіль Нива темно-зеленого кольору.З автомобіля вийшов ОСОБА_7 з колодязним металевим ціпком в руках і замахнувся на нього.Він підставив руку, бо його ОСОБА_7 хотів вдарити по голові і удар прийшовся по руці. Він схопив за ціпок, а ОСОБА_6 вистрелив над головою з рушниці і сказав, щоб він ліг на землю.Коли він ліг на землю, ОСОБА_6 вдарив його прикладом по спині та ногою в ліве око через окуляри.Окуляри розбилися, він кричав.Потім ОСОБА_7 бив ОСОБА_15 по спині, по голові , по ногах.Обмотав його руки ціпком за спиною та почав піднімати ОСОБА_10 вгору і той почав кричати. Потім його потягли до річки, сказали, що втоплять. Потім сказали, що відпустять, якщо вони дадуть 1 тис. доларів США.Вимагали кошти і ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . ОСОБА_10 з кимось домовлявся по телефону, щоб йому позичили дану суму. Йому стало страшно за своє життя, так як їм погрожували відрізати вуха, втопити в ставку.Йому зв`язали руки тим же ціпком і ОСОБА_6 , разом з охоронцем відвезли його до господарської будівлі, де його охороняв ОСОБА_6 з рушницею, щоб він не втік. У нього не було можливості звідти піти.Тримали близько 1 год. ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_7 повіз в місто за коштами.Машину ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_6 пригнав до того місця, де його тримали. Він пам`ятає, що їхні речі скинули в купу.Його револьвер забрав ОСОБА_6 . Це був пістолет для стрільби в тиру, не являвся вогнепальною зброєю.У нього є паспорт на пістолет, який він віддав слідчому.З автомобіля пропало біле партмоне ОСОБА_10 .У нього забрали 150 грн. Коли ОСОБА_10 заплатив кошти, які у них вимагали, то зателефонували ОСОБА_6 і сказали, щоб його відпустив.Він не зміг їхати за кермом авто, так як його окуляри були розбиті.Через деякий час привезли ОСОБА_10 і вони поїхали в місто. Після нанесених їм тілесних ушкоджень у нього була гематома на нозі, контузія лівого ока.У ОСОБА_16 була вся спина синя, ребра боліли.Вранці вони пішли в прокуратуру, хоча їм погрожували відрізати вуха, повбивати, якщо вони заявлять на них, говорили, що у них поліція куплена.Раніше з обвинуваченими не був знайомий, неприязних відносин не було.Слідчий показував багато фотознімків, він впізнав відразу одного з обвинувачених.Вибачення обвинувачені у нього не просили.Після того, що сталося, він звертався до лікаря з приводу травми ока, лікувався амбулаторно 2 тижні.Наполягає на суворій мірі покарання до обвинувачених.
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що 23.03.2016 року він на своїй машині ВАЗ 21083 разом ОСОБА_11 їздили по селах і шукали скот на продаж. Так як вони нічого не знайшли, то ОСОБА_17 запропонував заїхати на ставок, щоб відпочити. Вони зупинилися на березі ставка і сиділи в машині. ОСОБА_11 пив коньяк.До них підійшли дві особи .У охоронця був ліхтар, а у ОСОБА_6 рушниця.Вони наказали їм вийти з машини і щоб вони виконали дане розпорядження, ОСОБА_6 вистрелив з рушниці.Вони, виконуючи дану вимогу, вийшли з автомобіля та поклали руки на машину. ОСОБА_6 комусь зателефонував.Приїхав на автомобілі ОСОБА_7 , вийшов з машини з металевим ціпком і намагався нанести удар ОСОБА_11 .Останній підставив руку і удар був по руці.Другий удар прийшовся по нозі Гаркуши ГЄ. Потім ОСОБА_6 передав ОСОБА_18 і почав його, ОСОБА_10 , бити.Потім наказав їм лягти на землю.При цьому він взяв рушницю у ОСОБА_12 і знову вистрелив.Вони лягли на землю. ОСОБА_7 металевим ціпком скрутив йому руки за спиною і почав його піднімати догори за руки.Потім його тягли до води та казали, що втоплять. ОСОБА_6 наніс удар ногою Гаркуші в обличчя. ОСОБА_7 також бив ОСОБА_11 і руками і ногами, а також бив і його по тулубу, обличчю.У них все витягли з карманів і покидали на землю.Витягли все з його машини, забрали його гаманець. А потім почали вимагати кошти в сумі 1 000 доларів США. Так як вони боялися за своє життя, то погодилися заплатити дані кошти.Він почав телефонувати своєму знайомому, щоб він позичив йому дані кошти, але той відмовив. Потім він разом з ОСОБА_7 поїхав в м.Олександрію до себе додому по гроші, та взявши гроші з свого будинку, віддав їх ОСОБА_7 . Коли він знаходився в будинку, то нікому не повідомляв про напад, так як в заручниках залишився ОСОБА_11 і він боявся за життя останнього.Разом з ОСОБА_7 він повернувся до того місця, де тримали ОСОБА_11 . По дорозі ОСОБА_7 весь час йому погрожував, що знає де він проживає і якщо вони звернуться до когось, то їх накажуть.Коли вони приїхали на місце, то він виявив, що з його автомобіля зник гаманець, в якому знаходилося 2000 грн. та кредитна картка, яку він в подальшому заблокував. Його били як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 . Били в обличчя, по спині, били руками, ногами, ціпком.На ньому були видимі сліди побоїв, травма сухожилля.Він змушений був лікуватися вдома протягом тижня.Одну тисячу доларів йому не повернули, не повернули ОСОБА_11 його револьвер.Покарання обвинуваченим просить призначити на розсуд суду.
Показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_10 . Також знає і обвинувачених, так як купував у них рибу.Пам`ятає, що йому телефонував ОСОБА_10 вночі і просив позичити йому 1000 дол.США. Але він відмовив.Через пару днів він йому зателефонував і ОСОБА_10 йому відповів, що його побили.Він бачив у ОСОБА_10 на обличчі тілесні ушкодження.
Показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що він знає ОСОБА_10 на протязі 2 років.Останній проживав з ними по сусідству і часто заходив до них в гості. Весною 2016 року він теж заходив до них, у нього не було жодних тілесних ушкоджень, вони пили чай.Погоджується що це саме березень 2016 року був. А через деякий час він його побачив з тілесними ушкодженнями на обличчі і ОСОБА_10 сказав, що його побили.
Показаннями свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_11 . Останній займався закупівлею м`яса у населення.Йому відомо було , що весною 2016 року останній поїхав по селах за м`ясом. ОСОБА_11 ходив весь час в окулярах. А на наступний день він побачив його побитим, на ньому не було окулярів, були садна на обличчі, запухше око. ОСОБА_11 повідомив, що вони сиділи біля ставка, якісь хлопці підійшли, виникла сварка і його побили, били руками та ногами, вимагали гроші.
Показаннями свідка ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні пояснила, що весною 2016 року , не виключає що 23.03.2016 року , до них приїхав ОСОБА_10 , вони пили чай , а потім йому зателефонували і він поїхав. Через пару днів він знову до них прийшов і сказав , що його побили.Було видно ссадна на його обличчі.
Показаннями свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив, що являється депутатом сільської ради і обвинувачений ОСОБА_7 також є депутатом сільської ради, вони разом працюють в комісіях. ОСОБА_7 просив його , щоб він розповів слідчому чи чув він постріли і до якого саме слідчого він повинен піти.Він проживає на відстані 1 км. від ставка і в ніч з 23.03.2016 року по 24.03 2016 року пострілів з боку ставка він не чув.
Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що ставок знаходиться на відстані 800 метрів від його будинку.Прибрежна смуга ставка відноситься до мисливських угідь і в відведений час там проводяться полювання. Він голова мисливського колективу №2. В березні 2016 року він не чув пострілів з боку ставка., був вдома, дивився телевізор.Його допитували на досудовому слідстві.
Вина обвинувачених підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами кримінального провадження.
Заявою про вчинення злочину від 24.03.2016 року потерпілого ОСОБА_10 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності двох невідомих осіб, які 23.03.2016 року біля 22 годи біля водоймища в с.Федорівка Петрівського району Кіровоградської області погрожували зброєю йому та його товаришу ОСОБА_11 , нанесли йому удар кулаком в обличчя , наносили удари металевим ціпком, забрали з його кишені телефон та інші особисті речі.Коли він лежав на землі, то продовжували наносити йому удари по спині та в голову, намотали на кисті його рук металевий ціпок і почали підіймати руки до гори, впираючись при цьому своїми коліньми в його спину.У нього вимагали 1000 доларів США як викуп за життя .З салону його автомобіля забрали 2000 грн. та кредитну картку Приватбанку. Вдома він взяв 26000 грн. і віддав їх особі на ім.»я ОСОБА_25 . Дана особа комусь зателефонувала і повідомила, що йому зателефонує ОСОБА_11 .Останній згодом зателефонував йому і повідомив, що його відпустили, але керувати автомобілем він не може, так як не має водійського посвідчення, документів на автомобіль і за станом здоров`я, так як у нього були розбиті окуляри і боліло око.Іван повіз його до с.Федорівка і по дорозі постійно йому погрожував, щоб він нікому нічого не розповідав, так як їм відомо його місце проживання.Коли його привезли в с.Федорівку, де знаходився його автомобіль та його товариш ОСОБА_11 , то в своєму автомобілі він не виявив ліхтаря та гаманця з коштами.Йому віддали лише водійське посвідчення, страховий поліс , технічний паспорт на автомобіль.

Заявою про вчинення злочину від 24.03.2016 року потерпілогоОСОБА_11 в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності двох невідомих осіб, які 23.03.2016 року біля 22 годи біля водоймища в с.Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, наносили йому удари металевим ціпком, стріляли в повітря з рушниці.Особа, яка тримала рушницю, звалила його на землю і нанесла один удар ногою в ліве око, що призвело до розбиття окулярів та пошкодження лівого ока.До особи, яка тримала в руках рушницю, зверталися на ім`я ОСОБА_26 і останній працює агрономом в ПСП « Зарічне» с.Федорівка Петрівського району Кіровоградської області.Коли він лежав на землі, то йому продовжили наносити удари по спині та в голову. У нього та його товариша ОСОБА_10 вимагали 1000 доларів США як викуп за життя.Його товариш ОСОБА_10 разом з невідомою особою поїхали до ОСОБА_10 додому за коштами, а його зв`язали металевим ціпком, помістили в автомобіль « Нива» та відвезли в невідоме йому місце, де позбавили волі та незаконно утримували.Біля нього знаходилися особи з рушницею та собакою, дані особи постійно йому погрожували, наставляючи на нього зброю.Через годину в одного з них пролунав телефонний дзвінок і йому повідомили, що грошові кошти отримані особою, яка їх вимагала і його розв`язали, забрали у нього грошові кошти у сумі 300 грн. і повернули ключі від автомобіля його товариша та сумку для зберігання документів, а згодом повернули 150 грн.З його сумки зник револьвер Флобера «ZBROIA Profi 2.5 » .Револьвер на його вимогу йому відмовилися повертати, але запропонували його обміняти на мисливську рушницю, повідомивши контактний телефон : НОМЕР_2 , по якому він може зв`язатися з ними.Через 30 хв. повернувся його товариш і вони сіли в його автомобіль, який був переміщений до місця його утримання особою на ім.»я ОСОБА_26 .Особи, які його утримували, погрожували йому фізичною розправою у випадку , якщо він повідомить про дану подію і вони повернулися у м.Олександрію.

Заявою потерпілого ОСОБА_11 про долучення до кримінального провадження його окулярів, в яких в лівій оправі відсутня більша частина скла( лінзи), які пошкодили йому невідомі особи 23.03.2016 року під час вчинення на нього нападу.( т.1 а.с. 108)

Протоколом огляду місця події від 28.03.2016 року, згідно якого оглянута ділянка місцевості , яка розташована в с.Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, а саме правий берег ставка, якщо рухатися зі сторони с.Федорівка.При огляді даної ділянки місцевості виявлено та вилучено три фрагменти скла два меншого розміру та один більшого розміру. ( т.1 а.с. 110-112)

Протоколом огляду предметів від 28.03.2016 року, згідно якого в приміщенні службового кабінету №7 Петрівського ВП проводився огляд:

- предмету №1: три фрагменти скла, один з яких розміром 2х2.5 см, один 1.5х1 та один розміром 1.5х1.2;

-предмету №2: :окуляри. При зовнішньому огляді окулярів виявлено, що на момент огляду в лівій оправі пошкоджене скло, а саме відсутня більша частина скла.( т.1 а.с. 109)

Висновком експерта №256 від 15.06.2016 року, згідно якого три уламки скла, які виявлені та вилучені 28.03.2016 року під час огляду місця події , а саме правого берегу ставка в с.Федорівка Петрівського району Кіровоградської області та надані того ж дня потерпілим ОСОБА_11 окуляри , у яких в лівій оправі відсутня більша частина скла , раніше складали єдине ціле - скло ( лінзу), що знаходиться в правому отворі металевої оправи окуляр ( при розміщенні лицьової сторони окуляр до себе)( т.1 а.с. 118-122)

Заявою потерпілого ОСОБА_10 від 25.03.2016 року про надання згоди на огляд працівниками поліції його автомобіля ВАЗ 21083 червоного кольору( т.1 а.с. 123)

Протоколом огляду місця події від 25.03.2016 року з фототаблицею, згідно якого зі згоди ОСОБА_10 працівниками поліції був оглянутий автомобіль «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку АДРЕСА_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_10 ( т.1 а.с. 124-129)

Висновком судово-товарознавчої експертизи №636 від 18.04.2016 року, згідно якого ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1992 р.в. складає 37743,83 грн.( т.1 а.с. 135-141)

Полісом № АІ7№ 8624217 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , згідно якого страхувальником є ОСОБА_10 , забезпеченим транспортним засобом є автомобіль«ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 ( т.1 а.с.145)

Протоколом огляду речей та документів від 28.03.2016 року з фототаблицею, згідно якого в приміщенні службового кабінету Петрівського ВП був оглянутий одяг потерпілого ОСОБА_10 , в якому він був одягнений в день вчинення злочину, а саме були оглянуті чоловічий светр синього кольору та чоловічі штани темно-зеленого кольору.Під час детального огляду чоловічих штанів встановлено, що на поверхні маються пошкодження у виді розриву тканини та наявний бруд на правій та лівій штанині в районі колін.( т.1 а.с. 100-102)

Протоколом огляду речей та документів від 28.03.2016 року з фототаблицею, згідно якого в приміщенні службового кабінету Петрівського ВП був оглянутий одяг потерпілого ОСОБА_11 , в якому він був одягнений в день вчинення злочину, а саме були оглянуті чоловічі джинсові штани , чоловіча куртка чорного кольору та чоловіча сумка чорного кольору. Під час детального огляду чоловічих штанів встановлено, що на поверхні маються пошкодження у виді розриву тканини та наявний бруд на правій штанині в районі колін.( т.1 а.с. 105-106)

Висновком судово-медичної експертизи №133 від 25.03.2016 року, згідно якого у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, правої кисті, синця обличчя.Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як викликаючи скороминучий розлад здоров`я на термін до 6 діб та за давністю не суперечать даті, зазначеній в постанові, а саме 23.03.2016 року.Враховуючи локалізацію ушкоджень, можна казати, що вони не притаманні для утворення при падінні на площині з положення стоячи.( т.1 а.с. 167-168)

Висновком судово-медичної експертизи №134 від 25.03.2016 року, згідно якого у ОСОБА_11 маються тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у білкову оболонку лівого ока, синця носа, лівої гомілки, саден лівої кисті..Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як викликаючи скороминучий розлад здоров`я на термін до 6 діб та за давністю не суперечать даті, зазначеній в постанові, а саме 23.03.2016 року.Враховуючи локалізацію ушкоджень, можна казати, що вони не притаманні для утворення при падінні на площині з положення стоячи.( т.1 а.с. 170-171)

Поясненнями експерта ОСОБА_27 в судовому засіданні, який пояснив, що при проведенні даних експертиз №133 та №134 він використовував постанову про призначення експертизи та особисто оглядав потерпілих.Оглядав ті ділянки тіла, на які вказували потерпілі.Спілкувався з потерпілими при огляді.Огляд проводився через 2 дні після події.Тілесні ушкодження, виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_10 , могли бути заподіяні тупим предметом.Не виключається, що це міг бути і металевий ланцюг, а також, що потерпілого і ланцюгом піднімали.Взаєморозташування нападника та потерпілого були різноманітні, відсутні дані для конкретизації розташування.Щодо висновку №124 щодо потерпілого ОСОБА_11 взута нога могла бути тупим твердим предметом і від удару ногою могли бути спричинені такі тілесні ушкодження , які зазначені в висновку експертизи.Міг бути також і удар металевим ланцюгом по кисті.

Листом головного лікаря ЛПЗ міської лікарні №1 м.Олександрії №1537 від 01.06.2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звертався 24.03.2016 року в 18 год. 20 хв. за медичною допомогою до міської лікарні №1 м.Олександрії.Був оглянутий ургентним лікарем офтальмологом ОСОБА_28 .Діагноз: контузія лівого ока.Від госпіталізації та подального лікування відмовився. ( т.1 а.с. 173)

Відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 ,переглянутого в судовому засіданні, в ході якого потерпілий розповів про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення.Під час проведення слідчого експерименту, проведеного на місці події, а саме березі ставка в с.Федорівка Петрівського району Кіровоградської області потерпілий ОСОБА_10 зазначив , що ОСОБА_29 наносив металевим ціпком удар ОСОБА_11 по голові, але той підставив руку і удар прийшовся по руці, потім був нанесений удар ціпком ОСОБА_11 по нозі. А ОСОБА_30 вдарив його в обличчя кулаком, а ОСОБА_29 вдарив його металевим ціпком .Потім ОСОБА_30 бив його і рукою та ногою, він впав. Пролунала команда: » Лежати! ».Коли вони з ОСОБА_11 лягли на землю, то ОСОБА_7 бив його ногами, а ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_11 та вдарив його ногою в обличчя.Потім ОСОБА_7 металевим ціпком зв`язав його руки за спиною і почав за ціпок тягнути вверх, щоб його підняти, при цьому ставав на нього ногою. Бив також ОСОБА_11 ціпком.Крім того , наносив йому та ОСОБА_11 удари ногами. А потім з бардачка його автомобіля витяг його гаманець. ОСОБА_6 почав цікавитися скільки у них коштів.Коли він зазначив, що у нього є 1500 грн, то ОСОБА_6 зазначив, що це мала сума. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погрожували їм, що їх вб`ють, що в поліції у них все схвачено.При розмові з ними ОСОБА_30 направляв рушницю то на нього, то на ОСОБА_11 . Вимагали у них 1000 дол. США, погрожуючи, що якщо вони не заплатять таку суму, то вони їх вб`ють.Побоючись за своє життя він з ОСОБА_31 їздив до себе додому , взяв вдома 26000 грн. і віддав їх ОСОБА_7 .По телефону йому ОСОБА_11 повідомив, що не зможе приїхати в місто на його машині, так як він вживав алкогольні напої і він нічого не бачить, так як йому пошкодили окуляри.Тоді його ОСОБА_29 привіз до ОСОБА_11 і їх відпустили. На його автомобілі вони повернулися в місто. Йому повернули лише документи на автомобіль, а забрали у нього 2000 грн, картку Приватбанку , гаманець. ( т.1 а.с. 199)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 на фото № 2 впізнав ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 204-205)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 на фото № 4 впізнав ОСОБА_7 ( т.1 а.с. 206-207)

Відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 , переглянутого в судовому засіданні , в ході якого потерпілий розповів про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення.Під час проведення слідчого експерименту, проведеного на місці події, а саме березі ставка в с.Федорівка Петрівського району Кіровоградської області потерпілий ОСОБА_11 розповів, що 23.03.2016 року біля 22 год. вони під`їхали до ставка в с.Федорівка разом з ОСОБА_10 на автомобілі останнього. Сиділи в автомобілі та відпочивали.Він пив коньяк.В цей час до них підійшли дві невідомі особи, один з них був з ліхтарем, а інший з рушницею. Вони навели на них світло і наказали вийти з автомобіля. Щоб вони виконали наказ, то пролунав постріл з рушниці.Особу з рушницею в руках називали ОСОБА_26 . Потім на автомобілі « Нива» приїхала ще одна особа. Останній витягнув з машини металевий ціпок , довжиною приблизно 5-6 метрів, склав його в декілька разів і з розмаху хотів вдарити його по голові.Але він підставив руку, захищаючи голову і удар прийшовся по руці.Коли хотів ще раз вдарити, то він схопив ціпок і в цей час ОСОБА_26 знову вистрілив з рушниці.Їм наказали лягти на землю і вони змушені були виконати дану вимогу. Коли він знаходився на землі, ОСОБА_26 підійшов до нього і ногою вдарив в обличчя.Удар прийшовся по оку, було розбито скло в його окулярах і уламок скла залетів йому в око.Потім він ще ударив його прикладом рушниці по спині, а ОСОБА_25 ціпком вдарив по нозі.З машини ОСОБА_10 витягли ключі, мобільний телефон, з його сумки витягли револьвер « Флобер». Потім почали вимагати гроші. Зазначали, що сфотографують їх на фоні сіток, або в загоні для бичків, які знаходилися на ставку, щоб довести, що вони їх крали. Він їм запропонував викликати поліцію, але вони відмовилися. ОСОБА_10 посадили в автомобіль. Йому зв`язали руки, а ОСОБА_26 приставив рушницю до його спини і повели його до автомобіля « Нива» та посадили на заднє сидіння. За кермо сів ОСОБА_25 . А ОСОБА_26 сів за кермо автомобіля ОСОБА_10 . Всі поїхали. Його привезли до вагончика і замкнули там. ОСОБА_26 з рушницею його охороняв. Через приблизно 1 годину йому повідомили, що кошти, які у них вимагали, вже отримані. Йому віддали мобільний телефон, ключі. А револьвер та 150 грн. забрали. Зазначив, що йому та ОСОБА_10 погрожували, що якщо вони не заплатять кошти, то його застрелять, а Мазуру відріжуть вуха та теж застрелять.Вихвалялися, що в поліції у них все схвачено. Він реально боявся за своє життя, так як у них була рушниця.Не подіяло на них і те, що він зазначав, що у нього вдома залишилася 4-місячна дитина.( т.1 а.с. 226-227)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 на фото № 2 впізнав ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 234)

Протоколами про результати здійснення оперативно-технічного заходу від 24.06.2016 року , згідно яких на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.04.2016 року №511т та № 507т про надання дозволу на проведення негласної слідчої( розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж: контроль за телефонними розмовами були проведені негласні слідчі( розшукові ) дії аудіо та відеоконтроль відносно ОСОБА_6 та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж: контроль за телефонними розмовами із застосуванням технічних засобів, з мобільного терміналу, в якому використовується SIM- картка оператора стільникового ( мобільного) зв`язку ПрАТ « КиївСтар» № НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 .Відомості, отримані в ході проведення негласної слідчої( розшукової) дії відносно ОСОБА_6 зафіксовані на носії DVD-R №23т .До даних протоколів додані диски з аудіозаписами телефонних розмов ОСОБА_6 , прослухані в судовому засіданні в період з 30.05.по 13.06.2016 року( т.2 а.с. 31). В прослуханих телефонних розмовах 13.06.2016 року в 10.43 год. на тел.. Безверхого № НОМЕР_2 телефонувала особа на ім`я ОСОБА_32 з моб. тел.. № НОМЕР_3 і просив повернути його револьвер або як вони домовлялися обміняти на рушницю, але ОСОБА_6 зазначив, що у нього немає револьвера. В той же день в 10.45 год. ОСОБА_6 телефонує невідомій особі на моб тел.. № НОМЕР_4 і зазначив, що до нього телефонувала особа, а саме більший, що був на ставку і питав, чи може він забрати свій револьвер, а він йому відповів, що у нього револьвера немає.

В переглянутому в судовому засіданні відеозапису, зафіксованому на носії DVD-R №24т ( т.2 а.с. 29) , зробленого в результаті проведення негласної слідчої( розшукової) дії аудіо, відеоконтроль за ОСОБА_6 , видно , як обвинувачений ОСОБА_6 в автомобілі спілкується з двома особами в довірливій формі і зазначає, що на ставок приїхало 2 особи з сітками, човном на червоній « дев`ятці». Рибу вони не встигли виловити. Він з ОСОБА_7 їх били , одному вищому розбили окуляри, він плакав і казав, що в нього вдома мала дитина. ОСОБА_7 ціпком зв`язував меншому руки і піднімав догори. Меншого більше били. Рушниці не було, били дубинкою. ОСОБА_33 в ході бесіди зазначив, що на той час він охороняв ставок.Зазначив, що брали у даних осіб 1000 дол.США. Кошти забрало потім керівництво, а їм дали мотор до човна даних осіб. .Машина цих осіб була на ставку.( т.2 а.с. 29)

Письмовою інформацією про деталізацію з`єднань SIM НОМЕР_2 ( номер моб тел.. , яким користувався ОСОБА_6 ) в період з 21:00 год. 23.03.2016 року по 03:00 год. 24.03.2016 року . З даної інформації слідує, що 23.03.2016 року в 22 год.28 хв. з телефону ОСОБА_6 НОМЕР_2 було з`єднання з моб. телефоном НОМЕР_5 ОСОБА_7 , тривалість розмови 00:00:23. ( т.2 а.с. 77)

Договором оренди землі від 29.12.2012 року,укладеного між Петрівською РДА та ПСП « Зарічне», згідно якого в оренду строком на 49 років передана земельна ділянка, яка знаходиться на території Новостародубської сільської ради Петрівського району для риборозведення та забору води, зрошення сільськогосподарських культур площею 22.5 га, вт.ч. під водою 22.5 га ( т.2 а.с. 160-167)

Суд не приймає до уваги дослідженні в судовому засіданні письмові докази матеріалів кримінального провадження, а саме висновок судово-товарознавчої експертизи №1247 від 25.08.2016 року щодо вартості чоловічого гаманця та ліхтарика, висновок експерта № 651 від 06.07.2016 року щодо вартості револьвера, висновок експерта № 427 від 19.08.2016 року,протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року ( т.1 а.с. 228), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року ( т.1 а.с. 202), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 на фото № 1 впізнав ОСОБА_12 ( т.1 а.с. 200-201),протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року ( т.1 а.с. 230), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року ( т.1 а.с. 232), протокол обшуку від 27.04.2016 року та відеозапис протоколу обшуку у ОСОБА_12 згідно якого був вилучений новий металевий ланцюг довжиною 1 метр з цінником та протокол огляду від 21.07.2016 року вилученого ланцюжка, який по опису не співпадає з ланцюгом, зазначеним потерпілими , а також блокнот ОСОБА_6 . Інформація, яка міститься в даних доказах, не має доказового значення для даного кримінального провадження, а тому є неналежними доказами .

Суд критично відноситься до показань свідків захисту, які проживають в одному населеному пункту з обвинуваченими , працюють на одному з ними підприємстві ПСП « Зарічне». Свідчення даних свідків не узгоджуються між собою і суперечать іншим доказам по даному кримінальному провадженню. Так, свідок ОСОБА_12 , який під час вчинення даного кримінального правопорушення працював охоронцем на ставку в АДРЕСА_3 і був на ставку з 23.03.2016 року по 24.03.2016 року, в судовому засіданні зазначив, що на ставок 23.03.2016 року біля 22 год. приїхав ОСОБА_6 за кип`ятком.Так як виявилося, що поранився бичок, то вони викликали ОСОБА_7 . Останній приїхав на ставок приблизно в 22 год. 30 хв. Він тримав тварину, поки ОСОБА_7 надавав допомогу . ОСОБА_6 поїхав зі ставка в 23 год. , а ОСОБА_7 біля 24 год. Потерпілих та їх автомобіль він не бачив. Дані свідчення не узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_34 , батька обвинуваченого ОСОБА_7 , який зазначив, що його син приїхав до нього в м.Олександрію за медичними інструментами приблизно в 24 год. 23.03.2016 року. В судовому засіданні з`ясовувалося , що на поїздку з с.Федорівка до м.Олександрії і в зворотньому напрямку необхідно витратити як мінімум 1 годину. А зі свідчення ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_7 закінчив надавати медичну допомогу бичку в його присутності і поїхав зі ставка в с.Федорівка в 24 год. Крім того, свідок ОСОБА_35 , яка працює в тому ж ПСП «Зарічне», що і обвинувачені , в судовому засіданні пояснила , що 23.03.2016 року біля 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 приїжджав на ферму за медикаментами для надання медичної допомоги бичку. Був приблизно 10 хв. А потім поїхав на ставок. Відстань між ставком і фермою приблизно 4 км. Зазначила, що в господарстві був ветеринар ОСОБА_36 , який на наступний день списав медикаменти, які взяв ОСОБА_7 . А останній був на той час завідуючим свинофермою, а не ветеринаром. Свідок ОСОБА_13 , який працює разом з обвинуваченими, в судовому засіданні зазначив, що разом з ним працював ОСОБА_6 . Працювали до 23 год. ОСОБА_6 весь час з ним був в кабіні трактора.Вони переїжджали з поля на поле мимо ставка. ОСОБА_6 супроводжував його на своєму автомобілі» Нива» . Останній заїхав на ставок за кип`ятком. Був відсутній 5-7 хв. Наздогнав його і вони пили каву.Від ставка до того місця, де його наздогнав ОСОБА_6 приблизно 5 км. Швидкість трактора з бороною 20 км/год. Так як грунт був вологий, то і неможливо було боронувати, то вони поїхали додому близько в 24 год.Біля 1 год. 24.03.2016 року приїхали на тракторну бригаду.Він поставив трактор, а ОСОБА_6 відвіз його додому. Через 1.5 місяця до нього приходив ОСОБА_6 і просив сказати, що він дійсно був з ним в той день. Але на інші питання суду щодо інших подій, часу і дат не пам`ятав. Пояснення даного свідка не узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_12 , який зазначав , що ОСОБА_6 був на ставку з 22 год. до 23 год. , а не 5-7 хв, як зазначав свідок ОСОБА_13 . Крім того, трактор, який їхав з швидкістю 20 км/год не зміг би проїхати відстань в 5 км за 5-7 хв.
Суд критично відноситься і до позиції обвинувачених щодо їх непричетності до даних злочинів , що вони не знають потерпілих , на ставку їх не бачили і тілесних ушкоджень їм не завдавали, кошти не вимагали. Потерпілі в судовому засіданні впізнали обвинувачених, зазначили, що раніше обвинувачених до події 23.03.2016 року не знали, неприязних відносин до обвинувачених не мають. Відповідно у потерпілих не має підстав обмовляти обвинувачених. Потерпілі надавали в суду показання під присягою , вказуючи на обвинувачених, як на осіб, які вчинили відносно них кримінальні правопорушення по даному кримінальному провадженню. Попередження потерпілого про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведення його до присяги є необхідним для подальшого встановлення фактів та обставин, оцінка яких має правове значення для правильного вирішення справи й постановлення правосудного акта.Суд розцінює позицію обвинувачених як спосіб захисту.
Стороною захисту в судовому засіданні заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів, наданих стороною обвинувачення, а саме : протоколу про результати здійснення оперативно-технічного заходу від 24.06.2016 року, стенограму розмов, які відбулися в період з 30.05.2016 року по 13.06.2016 року, матеріальний носій DVD-R, на якому зафіксовані відомості , отримані в ході проведення негласної слідчої дії контроль за телефонними розмовами із застосуванням технічних засобів з мобільного терміналу , в якому використовується сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ « КиївСтар» № НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 , протокол про результати здійснення оперативно-технічного заходу від 24.06.2016 року , диск з відеозаписом за результатом проведення негласної слідчої ( розшукової) дії у виді аудіо, -відеоконтролю ОСОБА_6 . Мотивує клопотання тим, що дані докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини , гарантовані Конституцією та Законами України.Так, стороні захисту при наданні доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ч.2 ст.290 КПК не була відкриті матеріали: клопотання слідчого ( прокурора)про надання дозволу на проведення НСРД у виді втручання в приватне спілкування особи та ухвала слідчого судді Апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_37 від 15.04.2016 року про надання дозволу на проведення слідчих ( розшукових) дій , про що захисником ОСОБА_9 було зазначено в протоколі надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 13.12.2016 року. Протокол про проведення НСРД не містить відомостей, які є обов`язковими для такого процесуального документу згідно з вимогами ч.3 ст.104 КПК України. Аудіо, відеоконтроль розмов ОСОБА_6 здійснювався в салоні його автомобіля , тобто у транспортному засобі, який є публічно недоступним , здійснювалося без ухвали слідчого судді.
Крім того, сторона захисту заявила клопотання про визнання недопустимими доказів сторони обвинувачення, а саме: висновку експерта №142 від 28.07.2016 року , протоколу огляду вилученого від 01 серпня 2016 року речових доказів 5 гільз та 2 гільзи з зарядом . Мотивує клопотання тим, що ухвалою від 20.04.2016 року слідчого судді Петрівського районного суду був наданий дозвіл слідчому провести обшук земельної ділянки площею 22.5 га к.н. :02:000:9100, що розташована на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, що перебуває в оренді ПСП « Зарічне» з метою відшукання та вилучення предметів вчинення кримінального правопорушення. Згідно протоколу обшуку від 27.04.2016 року та відеозапису до нього, переглянутого в судовому засіданні в приміщенні споруди для охоронців ставка , яка розташована на березі ставка виявлено та вилучено 5 гільз та 2 гільзи із зарядом.Згідно договору оренди землі від 29.12.2012 року в оренду ПСП « Зарічне» передана земельна ділянка площею 22.5 га , в т.ч. під водою 22.5 га на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області для риборозведення та забору води, зрошення сільськогосподарських культур. Тобто, слідчий мав право проникнути на земельну ділянку, кадастровий номер № :02:000:9100 та провести обшук на земельній ділянці , площею 22.5 га, яка повністю перебуває під водою, є водним об`єктом та представляє собою ставок. А споруда на прибережній смузі, в якій був проведений обшук, не знаходиться на даній ділянці і відповідно обшук був проведений без відповідного дозволу.

Обвинувачені підтримали клопотання захисника. Інші учасники судового провадження заперечували про визнання даних доказів недопустимими.

Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких суд установлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження й підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно з положеннями ст.86 КПК доказ визнається допустимим, якщо його отримано в порядку, встановленому цим кодексом.
Відповідно до рішення Конституційного Суду від 20.10.2011 №12рп/2011 (справа №1-31/2011)положення ст.62 Основного Закону спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення в скоєнні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом учинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання й фіксації із застосуванням заходів, передбачених законом «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.92 №2135-XII, особою, не уповноваженою на таку діяльність.
У вказаному рішенні КС визнаватися допустимими й використовуватись як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного й справедливого рішення у справі.
Відповідно до ч1 ст.290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості чи меншого ступеня винуватості обвинуваченого або сприяти пом`якшенню покарання.
Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (чч.11, 12 ст.290 КПК).
Отже, з вищенаведених положень убачається, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому відкриттю, крім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.
Відповідно до вимог статті 254 КПК України, відомості про факт та методи проведення негласних слідчих (розшукових) дій, осіб, які їх проводять, а також інформація, отримана в результаті їх проведення, не підлягають розголошенню особами, яким це стало відомо в результаті ознайомлення з матеріалами в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.
Вимогами ч.1 статті 256 КПК України передбачено, що протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час їх проведення речі і документи або їх копії можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.
Порядок засекречування та розсекречування матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлений розділом V Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16.11.2012 № 114/1042/516/1199/936/1687/5.
Згідно положень п.5.1 вищезазначеної Інструкції постанова слідчого, прокурора про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії та додатки до нього, протокол про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які містять відомості про факт та методи проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а також відомості, що дають змогу ідентифікувати особу, місце або річ, щодо якої проводиться або планується проведення такої дії, розголошення яких створює загрозу національним інтересам та безпеці, підлягають засекречуванню.
Відповідно до пунктів 5.9, 5.10 вищезазначеної Інструкції після завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій грифи секретності МНІ щодо їх проведення підлягають розсекреченню на підставі рішення прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, з урахуванням обставин кримінального провадження та необхідності використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як доказів після проведення таких дій, у випадку, якщо витік зазначених відомостей не завдасть шкоди національній безпеці України. Таке рішення оформлюється постановою прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, що погоджується керівником прокуратури.
Згідно пунктів 5.11, 5.12 вищезазначеної Інструкції для розсекречення конкретних матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії керівник органу прокуратури надсилає керівнику органу, де засекречено матеріальний носій інформації, клопотання, у якому зазначаються підстави для скасування грифа секретності, обліковий номер та назва матеріального носія інформації.
Після отримання клопотання про необхідність скасування грифів секретності матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій та відповідних документів керівником органу, де здійснювалося їх засекречування, створюється експертна комісія з питань таємниць (далі - експертна комісія), якій доручається підготовка рішень про скасування грифів секретності цих МНІ.
Згідно пунктів 5.26, 5.27, 5.30 вищезазначеної Інструкції МНІ мають бути розсекречені в максимально стислий строк, але не більше 10 діб з моменту отримання клопотання. Після розсекречення зазначених МНІ щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймається рішення про їх зняття з обліку в РСО та долучення до матеріалів кримінального провадження у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку. До розсекречених матеріалів доступ надається разом з іншими матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Так, під час судового розгляду стороною обвинувачення відкриті стороні захисту та долучені до матеріалів кримінального провадження розсекречені ухвали слідчого судді Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.04.2016 року за № 511т та № 507 т.Дані ухвали були розсекречені відповідно 21.12.2016 року та 23.01.2017 року за зверненням прокурора на підставі рішення експертної комісії апеляційного суду ( акт №43 від 21.12.2016 року, протокол № 4 від 23.01.2017 року) , що дало змогу суду та стороні захисту впевнитись в правомірності проведення НСРД відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . Відповідно докази, а саме аудіозаписи телефонних розмов обвинуваченого ОСОБА_6 та відеозапис розмови ОСОБА_38 не можна вважати недопустимим доказом. Крім того, вони не є єдиним доказом , на якому ґрунтується обвинувачення і не суперечать іншим доказам по справі.Така позиція була висловлена і в рішенні ЄСПЛ «Щенк проти Швейцарії» (рішення від 12 липня 1988 року).
Стороною захисту в судових дебатах на обґрунтування недопустимості доказу , а саме відеозапису , зробленого за результатом відеконтролю з ОСОБА_6 під час спілкування останнього в службовому автомобілі з працівниками поліції , зазначено, що розмови, зафіксовані на відеозапису не співпадають з показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які останні надавали на слідчих експериментах та під час судового розгляду.З даним твердженням суд не може погодитися, так як механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, а саме нанесення удару ОСОБА_11 , від якого у нього були розбиті окуляри, зв`язування ОСОБА_7 . ОСОБА_10 металевим ланцюгом і піднімання його вверх за ланцюг, про які зазначав ОСОБА_39 на відеозапису співпадають з показаннями, які надавали потерпілі як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду. Крім того, стороною захисту не надані докази, що дане спілкування з ОСОБА_40 , яке зафіксоване на відеозапису , відбувалося в службовому автомобілі працівників поліції, як і не доведено, що спеціальний пристрій, за допомогою якого прослуховувалися телефонні розмови ОСОБА_38 був встановлений в автомобілі ОСОБА_41 . Останній в судовому засіданні не надав жодних пояснень щодо даного відеозапису.
Крім того, ОСОБА_39 на відеозапису нічого не зазначає про лікування травмованого бичка.Зазначив, що в той день він охороняв ставок, що спростовує докази сторони захисту в судовому засіданні про те, що ОСОБА_39 весь день працював разом з трактористом ОСОБА_13 , знаходячись в кабіні його трактора.
Згідно із ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд погоджується з позицією сторони захисту про визнання недопустимими доказів , отриманих в результаті обшуку 27.04.2016 року земельної ділянки площею 22.5 га к.н. :02:000:9100, що розташована на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, що перебуває в оренді ПСП « Зарічне» , проведеного на підставі ухвали від 20.04.2016 року слідчого судді Петрівського районного суду , якою був наданий дозвіл слідчому провести обшук лише земельної ділянки площею 22.5 га к.н. :02:000:9100, що розташована на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, що перебуває в оренді ПСП « Зарічне» з метою відшукання та вилучення предметів вчинення кримінального правопорушення. Згідно договору оренди землі від 29.12.2012 року в оренду ПСП « Зарічне» передана земельна ділянка площею 22.5 га , в т.ч. під водою 22.5 га на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області для риборозведення та забору води, зрошення сільськогосподарських культур.( т.2 а.с. 160-167) Тобто, слідчий на підставі ухвали слідчого судді мав право проникнути на земельну ділянку , кадастровий номер № :02:000:9100 та провести обшук на земельній ділянці , площею 22.5 га, яка повністю перебуває під водою, є водним об`єктом та представляє собою ставок. А споруда на прибережній смузі, в якій був проведений обшук та були виявлені та вилучені 5 гільз та 2 гільзи із зарядом , не знаходиться на даній ділянці і відповідно обшук був проведений без відповідного дозволу адміністрації ПСП « Зарічне» та ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку даної споруди. Тому докази , отримані в результаті проведення даної слідчої дії, а саме протокол обшуку від 27.04.2016 року та відеозапис протоколу обшуку, висновок експерта №142 від 28.07.2016 року , протокол огляду від 01 серпня 2016 року речових доказів 5 гільз та 2 гільзи з зарядом, суд вважає недопустимими доказами, отримані з порушенням вимог КПК України.
Стороною захисту також заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів , а саме протоколу огляду місця події від 28.03.2016 року, протоколу огляду предмета від 28.03.2016 року, висновок експерта № 256 від 15.06.2016 року, речові докази три уламки( фрагменти скла), які були вилучені 28.03.2016 року на березі ставка в с.Федорівка. Мотивує клопотання тим, що в протоколі огляду місця події ст. слідчого Петрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_42 зазначено, що місцем розташування оглядаємої місцевості є берег ставка с.Федорівка , місцевість не огороджена , є охорона. Прибрежна смуга ставка є іншим володінням ПСП « Зарічне». Відповідно увійти на дану земельну ділянку слідчий, прокурор має право не інакше як за добровільною згодою особи , яка володіє зазначеним об`єктом або на підставі ухвали слідчого судді. Слідчим було проведено огляд даної місцевості без добровільної згоди володільця земельної ділянки ПСП « Зарічне» та без ухвали слідчого судді. Також зазначено, що в протоколі огляду місця події від 28.03.2016 року між описовою та заключними частинами протоколу є суперечності , так як зазначено , що виявлено 2 фрагменти скла, а вилучено три фрагменти скла. Крім того, зазначає, що копія протоколу огляду, під час якого було вилучено 3 фрагменти скла, не була надана представнику ПСП « Зарічне».Слідчий також не звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме трьох уламків скла. У зв`язку з цим, на підставі ч.1 ст. 168, ч.5 ст. 171 КПК України , фрагменти скла , вилучені з прибережної зони ставка , слідчий повинен був негайно повернути ПСП « Зарічне» у володіння якого перебуває дана територія .Дані фрагменти скла були незаконно визнані речовими доказами по справі.
Згідно ч.1 ,5 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Огляд місця події - це невідкладна слідча дія, спрямована на дослідження території (приміщення або споруди), де відбулася подія, що містить ознаки злочину, або настав її результат, зміст якої становить комплекс пізнавально-засвідчувальних операцій, що полягають у пошуку, виявленні, закріпленні, вилученні, дослідженні, перевірці та оцінці слідів злочину та інших речових доказів.
Якщо оглянуті речі мають ознаки речового доказу( ст..98 КПК), то вони визнаються речовими доказами і долучаються до матеріалів кримінального провадження постановами слідчого або прокурора.
Слідчим 28.03.2016 року проводився огляд місцевості , де був вчинений злочин. Як з`ясувалося в судовому засіданні, дана ділянка місцевості є прибережною зоною і знаходиться в комунальній власності. Крім того, вона є також і мисливським угіддям. Станом на 23.03.2016 року дана ділянка( прибережна зона ставка) не перебувала в оренді ПСП « Зарічне», що було підтверджено стороною захисту і відповідні документи про перебування прибережної зони в володінні або користуванні ПСП « Зарічне» були відсутні. Відповідно не потрібно було надання дозволу на огляд даної місцевості як керівництвом ПСП « Зарічне», так і слідчим суддею. Виявлені та вилучені уламки скла правомірно були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів справи.
Доводи сторони захисту про те, що протокол огляду місця події є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не було дозволу суду та адміністрації ПСП « Зарічне» на огляд даної місцевості є неспроможними. Ця слідча дія проведена у відповідності до вимог закону, оскільки проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, а не огляд житла, чи іншого володіння особи.
Описка в протоколі огляду місця події від 28.03.2016 року, згідно якого в п.4 зазначено про виявлення 2 фрагментів скла, а в п. 6 зазначено про вилучення з місця події двух фрагментів скла меншої форми та одного фрагменту скла більшої форми не може свідчити про незаконність такого доказу .
Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Так, суд зазначає, що виявлені уламки скла під час розбійного нападу випали з окулярів потерпілого ОСОБА_11 . Згідно висновку експерта №256 від 15.06.2016 року три уламки скла, які виявлені та вилучені 28.03.2016 року під час огляду місця події , а саме правого берегу ставка в с.Федорівка Петрівського району Кіровоградської області та надані того ж дня потерпілим ОСОБА_11 окуляри , у яких в лівій оправі відсутня більша частина скла , раніше складали єдине ціле - скло ( лінзу), що знаходиться в правому отворі металевої оправи окуляр ( при розміщенні лицьової сторони окуляр до себе)( т.1 а.с. 118-122). Відповідно дані уламки скла не належали підозрюваним , а також ПСП « Зарічне» . Вилучення даного майна з місця вчинення злочину відповідно не могло позбавити можливості володіти, користуватися та розпоряджатися даним майном як ПСП « Зарічне» так і підозрюваних, так як воно їм не належало. Відповідно безпідставне посилання сторони захисту в даному клопотанні на положення ст.ст. 167,168,171 КПК України.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, а докази по справі: протокол огляду місця події від 28.03.2016 року, протокол огляду предмета від 28.03.2016 року, висновок експерта № 256 від 15.06.2016 року, речові докази три уламки( фрагменти скла), які були вилучені 28.03.2016 року на березі ставка в с.Федорівка є належними та допустимими доказами , які узгоджуються з іншими доказами по справі.
Європейський суд з прав людини в п.272. рішення « Нечипорук і Йонкало проти України «від 21.04.2011 року ( справа № 42310/04) зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої застосовується обов`язок обґрунтовувати рішення, може бути різною залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи .
Згідно ч.1 , 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Обвинуваченим ОСОБА_43 та ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчинення злочину, передбаченогоч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу чи з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає за можливе перекваліфікувати дії обвинувачених на ч.1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій).

В ході судового розгляду не встановлена кваліфікуюча ознака розбою- вчинення за попередньою змовою групою осіб.Так, потерпілі під час досудового слідства і під час судового розгляду пояснювали, що ОСОБА_7 приїхав на місце події через деякий час. Крім того, згідно даних деталізації з`єднань SIM НОМЕР_6 ( номер моб. телефону ОСОБА_6 ) 23.03.2016 року ОСОБА_6 о 22год. 28 хв. зателефонував на мобільний телефон НОМЕР_7 , який належав ОСОБА_7 тривалість розмови 00:00:23. Суд не може обґрунтовувати своє рішення на припущеннях, а саме, що за 23 секунди обвинувачені обговорили деталі нападу на потерпілих , тобто до початку вчинення злочину.
Суд враховує, що розбій, як злочин проти власності (стаття 187 КК) це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо (Відповідно до п.5 Постанови №10 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року).
Посилання захисника на відсутність небезпеки для життя потерпілих в момент його заподіяння, а саме посилання на відсутність об`єктивної сторни злочину, спростовується законодавчим визначенням суті самої норми вказаного закону та зібраними у справі доказами , які у сукупності вказують на винуватість обвинувачених.
Так, до фізичного насильства, що є ознакою розбою, також належить насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого. При цьому оцінка небезпечності насильства проводиться з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винної особи.
Тобто, обвинувачені неочікувано завдавали ударів потерпілим металевим ціпком, погрожували рушницею, змусили лягти потерпілих на землю та продовжуючи наносити удари ногами в область голови ,зв`язували руки металевим ціпком, піднімали одного з потерпілих за зв`язані ціпком руки догори, позбавили останніх можливості чинити опір, що вказує на небезпечність їх дій по відношенню до потерпілих, що з урахуванням обставин вчинення злочину, показань потерпілих та висновку судово- медичних експертиз та пояснення експерта в судовому засіданні підтверджує факт насильства та його небезпечність.
Така позиція міститься і постановах ВС від 03.04.2018 року по справі № 760/12040/16-к та в постанові від 24.04.2018 року по справі № 235/164/16-к.
Обвинуваченим було пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст. 189 КК як вимагання , вчинене повторно, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи , вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає за можливе перекваліфікувати дії обвинувачених з ч.3 ст.189 КК України на ч.2 ст.189 КК України як вимагання, вчинене повторно, поєднане з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень , вчинене за попередньою змовою групою осіб.Так , в ході судового розгляду встановлено, що після вчинення розбійного нападу на потерпілих і заволодіння їх майном, обвинувачені , не обмежившись отриманим, почали вимагати у потерпілих 1000 дол. США як викуп за їх життя, при цьому погрожуючи їм відрізати вуха та вбити, якщо вони не виконають дану вимогу.При цьому тілесних ушкоджень потерпілим вони вже не наносили.

Також знайшла підтвердження в ході судового розгляду вина обвинувачених у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї. Так обвинувачені, з метою задоволення їх вимоги щодо передачі їм коштів в сумі 1000 доларів США , всупереч волі потерпілих залишили потерпілого ОСОБА_11 в приміщенні для сторожа, охороняючи його за допомогою предмету, схожого на рушницю , а потерпілого ОСОБА_10 змусили поїхати з одним з обвинувачених в м.Олександрію за коштами, які вони вимагали. Наявність у потерпілого ОСОБА_10 мобільного телефону і можливість ним користуватися, не виключає наявність даного складу злочину.

Обвинуваченим також було пред`явлено обвинувачення ч. 3 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Суд вважає за можливе перекваліфікувати дії обвинувачених з ч.3 ст.289 КК України на ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК ) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.
Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.( п.15 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12. 2005 року» Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті)
Так, в ході судового розгляду з`ясовано, щообвинувачені, з метою задоволення їх вимоги щодо передачі їм коштів в сумі 1000 доларів США скориставшись ключами від автомобіля ОСОБА_10 під час розбійного нападу , діючи повторно, залишили потерпілого ОСОБА_11 на ставку та помістили його до сторожки , а обвинувачений ОСОБА_6 перемістив автомобіль, який знаходився в користуванні потерпілого ОСОБА_10 всупереч волі останнього до сторожки, де утримувався ОСОБА_11 .
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає доведеною повністю вину обвинувачених у вчиненні зазначених злочинів.
Відповідно до ст.ст.50,65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які являються злочином середньої тяжкості та тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який вважається особою, що не має судимості, працює, є інвалідом 3 групи, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря -психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання та по місцю роботи.
З висновку судово-психіатричної експертизи №531 від 29.11.2016 року, вбачається,що ОСОБА_6 в момент вчинення правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані.Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.У відношенні до інкримінованого правопорушення ОСОБА_6 слід вважати осудним( т.3 а.с. 85-87)

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які являються злочином середньої тяжкості та тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря -психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання та по місцю роботи.
З висновку судово-психіатричної експертизи №3671 від 29.07.2016 року, вбачається, що ОСОБА_7 в момент вчинення правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані.Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.У відношенні до інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним( т.3 а.с. 206-207)

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.
З урахуванням викладеного, враховуючи особу обвинувачених та обставини вчинення кримінальних правопорушень, думку потерпілих , суд вважає, що обвинуваченим необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, так як таке покарання буде, на думку суду, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Оскільки судом не встановлено корисливого мотиву вчинення обвинуваченим злочину, обвинувачені незаконно заволоділи транспортним засобом та тримали його у себе не з метою звернення на свою користь, автомобіль повернутий потерпілому, відсутні незворотні наслідки, тому суд не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого.
По даному кримінальному провадженню обвинуваченим було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Строк даного запобіжного заходу закінчився в процесі розгляду даного кримінального провадження. Прокурор в судових дебатах, висловлюючи свою позицію щодо призначення покарання, заявив лише про взяття під варту обвинувачених. Однак клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили , як це передбачено приписами КПК, прокурором не заявлялося. Враховуючи, що обвинувачені не ухилялися від суду, не мають судимостей, мають постійне місце проживання та роботи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили не обирати обвинуваченим запобіжний захід.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати стягнути з обвинувачених.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 376 КПК України,суд

УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 187 , ч.2 ст. 189 , ч.2 ст. 146 , ч.2 ст. 289 КК України , та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5( п`ять ) років
-за ч.2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 4( чотири ) роки
-за ч.2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 3( три ) роки
-за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5( п`ять ) років без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 5( п`ять ) років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1ст. 187 , ч.2 ст. 189 , ч.2 ст. 146 , ч.2 ст. 289 КК України , та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5( п`ять ) років
-за ч.2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 4( чотири ) роки
-за ч.2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 3( три ) роки
-за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5( п`ять ) років без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5( п`ять ) років без конфіскації майна
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази по справі:
-чоловічий светр синього кольору, чоловічі штани темно-зеленого кольору , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області - передати ОСОБА_10 ;
-чоловічу сумку чорного кольору, чоловічі джинсові штани , чоловічу куртку чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області - передати ОСОБА_11
-окуляри , у яких в лівій оправі відсутня більша частина скла , три уламки скла, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області - передати ОСОБА_11
-автомобіль «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_10 залишити ОСОБА_10 ;

- два патрони та п`ять гільз , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів( зброї та боєприпасів) Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити;
-металевий ланцюг довжиною 1 метр з біркою « Ціна Ф5 3500», який знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області - передати ОСОБА_12 .
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави по 1430 грн. 66 коп. з кожного процесуальних витрат за проведення експертиз.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий

Судді