провадження 521/298/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Одеси; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; с неповною середньою освітою; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, 28.01.2017 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин діючи з прямим умислом з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 таємно, шляхом вільного доступу, заволодів майном ОСОБА_5 , а саме: мобільним телефоном «LENOVO», вартістю 9291 гривні 75 копійок, в якому знаходилася SIM-карта оператора «МТС», яка матеріальної цінності не представляє та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю за обставинами, які викладені в обвинувальному акті та від дачі пояснень відмовився. У скоєному каявся.

З урахуванням думки учасників судового розгляду з дотриманням вимог ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів, оголошенням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом та досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

-обвинувачений раніше судимий (вимога від 09.03.2017 року, копії вироків від 27.11.2016 року та від 29.11.2017 року); не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідки від 28.03.2017 та 20.03.2017 року).

Суд дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України крадіжка (таємне викрадення чужого майна), вчинена повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.Обвинувальним актом не встановлено інших обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік - 35 років та соціальне положення не працює, не одружений, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин що пом`якшує та обтяжує покарання та вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_4 не можливо без відбування покарання та не знаходить підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

З урахуванням перебування обвинуваченого під вартою за іншим вироком суд вважає за можливе запобіжний заход не обирати.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення суддя, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення. та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) відповідно до якої виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 337, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України чотири роки та два місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку.

Запобіжний заход не обирати.

Вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні (потерпіла особа).

Суддя: ОСОБА_1