АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000853 від 16 серпня 2017 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с.Зазим`я, Броварськогорайону, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адреcою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 ( два ) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 6 656 гривень 03 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200 000 гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальні витрати в розмірі 1 186 гривень 44 копійки за проведення авто - технічної експертизи на користь держави.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову, зменшити суму відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 до 30000 (тридцяти тисяч) гривень. В решті вирок суду залишити без змін.
Вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід зменшити з урахуванням конкретноїобстановки вчинення злочину,особи винного, який раніше не судимий, визнав вину та щиро розкаявся, враховуючи те, що вчинений злочин є тяжким, однак характеризується необережною формою вини, обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення злочину (сумлінне ставлення до роботи, виключно позитивна характеристика з останнього місця роботи, водійський стаж, відсутність порушень Правил дорожнього руху, порядна поведінка в побуті).
Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено.
Як установлено судом, ОСОБА_5 , 15 серпня 2017 року, близько 23 години 00 хвилин, керуючи технічно справним навантажувачем «НК-422», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині пр-ту Шухевича, зі сторони мосту Московського, у напрямку вул. Бальзака, в м. Києві.

В цей час на розділювальній смузі, за тротуаром з правого краю проїзної частини, лежав громадянин ОСОБА_10 .

В порушення вимог п.п. 1.5, 1.10, 2.3 «б», 10.1, 11.13 Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з метою скорочення шляху розвороту, за мостом через р. Десенка, виїхав на тротуар, рух по якому заборонений та продовжив рух по розділювальній смузі між пр-том ОСОБА_11 та під`їзною дорогою ТРЦ «Sky Mall», не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого на вказаній розділювальній смузі здійснив переїзд тіла громадянина ОСОБА_10 , який лежав на шляху його руху.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1918/2 від 29 серпня 2017 року, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які мають ознаки небезпеки для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, потерпілої та представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважають вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за ч.2 ст.286 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченим, досліджувалися судом за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_5 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК Українине є предметом апеляційного розгляду.
Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_5 , правову кваліфікацію діянь, вчинених останнім за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який одружений, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності; відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обставини, що пом`якшує покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд звільнив ОСОБА_5 від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, визначені ст.76 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі.
Призначене ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, яке за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Що стосується прохання захисника ОСОБА_6 , викладеного в апеляційній скарзі, щодо зменшення розміру стягнення з обвинуваченого компенсації за завдану потерпілій моральну шкоду, то воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Цивільний позов потерпілої вирішено судом із дотриманням вимог ст.ст. 128-130 КПК України, правильно застосовано положення цивільного закону, у т.ч. в частині відшкодування понесеної матеріальної шкоди, розмір якої підтверджено належними доказами та моральної шкоди, яка визначена із врахуванням вимог розумності та справедливості відповідно до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому( ч.1 ст. 129 КПК України).

При вирішенні цивільного позову суд керується нормами ст.ст. 127-130 КПК України та цивільного законодавства, зокрема, ст. 23, 1166-1168 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті, у т.ч. якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як визначено у ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 сестри померлого ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого грошової компенсації за завдану моральну шкоду, суд, з урахуванням характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, визначив в якості відшкодування заподіяної їй моральної шкоди в розмірі 200 000 грн.

Підстав для зменшення вказаної суми відшкодування, з урахуванням доводів, викладених захисником в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, оскільки вважає, що втрата рідної людини, а саме брата, через протиправні дії обвинуваченого, є невідворотною та такою, що заподіяла потерпілій важку душевну травму на усе життя та завдала значних душевних страждань і розмір грошової компенсації, визначений судом, є справедливим, розумним та виваженим.

Ті обставини, на які посилається захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, а саме, що обвинувачений ОСОБА_12 визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому злочині, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, не може бути підставою для зменшення суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, чи відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Наведені в суді апеляційної інстанції обставини, які просив врахувати захисник, а саме важкий матеріальний та незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, не дають підстави для зменшення розміру моральної шкоди.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, та є підставою для призначення нового розгляду судом першої інстанції, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394, 404, 405, 407, 418, 419КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3