Справа № 629/4040/18
Номер провадження 1-кс/629/1228/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про арешт майнапо кримінальному провадженню № 0001416 від 28.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
в с т а н о в и в:
Слідчий Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт наречі підозрюваного, вилучені в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.208 КПК України, а саме: 1) футболку зеленого кольору; 2) кухонний ніж із пластиковою рукояткою жовтого кольору, із нашаруванням речовини бурого кольору; 3) спортивні штани, та передати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лозівського ВП.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2018р. близько 19:00 год. ОСОБА_5 знаходився на території залізничного вокзалу ст. Лозова, який розташований по вул. Вокзальній, 5 в м. Лозова Харківської області, де розпивав спиртні напої з раніше йому незнайомим ОСОБА_7 . Під час розпиття спиртного, ОСОБА_5 відійшов від ОСОБА_7 та залишив біля нього свої речі. Через деякий час ОСОБА_5 повернувся, але ОСОБА_7 на місці не було та зникли речі ОСОБА_5 . ОСОБА_5 пішов шукати ОСОБА_7 по території залізничного вокзалу та побачив його на платформі поблизу електропоїздів та підійшов до нього. Під час розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , діючи в результаті раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, дістав із кишені кухонний ніж та, тримаючи його в правій руці, вдарив ОСОБА_7 кулаком вказаної руки в обличчя. Побачивши, що ОСОБА_7 намагається втекти, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, умисно наніс йому один удар ножем в область черевної порожнини зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки.
28.07.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені дані про матеріали кримінального провадження №0001416 за ч. 1 ст. 121 КК України.
В ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку у нього було вилучено: 1) футболку зеленого кольору; 2) кухонний ніж із пластиковою рукояткою жовтого кольору, із нашаруванням речовини бурого кольору; 3) спортивні штани. Вилучене майно вважається тимчасово вилученим майном. Вилучені речі мають істотне значення для досудового розслідування даного кримінального провадження та можуть бути використані як доказ факту скоєння ним кримінального правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого не заперечували.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Пунктом 1 ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
В даному випадку завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ст. 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищезазначені речі можуть бути доказом злочину, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Керуючись ст. ст.167, 170-173, 175, 309 КПК України,-
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на речі, вилучені у ОСОБА_5 в ході його затримання в порядку ст.208 КПК України 28.07.2018 року, а саме: 1) футболку зеленого кольору; 2) кухонний ніж із пластиковою рукояткою жовтого кольору, із нашаруванням речовини бурого кольору; 3) спортивні штани та передати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1