Справа №201/904/18
Провадження № 1-кс/201/1807/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу директора ТОВ фірми «Алина» ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга директора ТОВ фірми «Алина» ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження. В обґрунтування зазначеної скарги заявник зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження, на його думку, є незаконною, необґрунтованою, оскільки не проведені всі необхідні слідчі дії для повного та всебічного вивчення обставин відповідного кримінального правопорушення, посилався на однобокість та поверховість досудового слідства; також просив визнати ТОВ фірми «Аліна» потерпілою особою у цьому кримінальному провадженні та вчинити належні слідчі дії.

Через канцелярію суду представник заявника подав заяву про розгляд скарги без його участі, просив скаргу задовольнити з підстав у ній викладених.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги та додані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України, якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Судом встановлено, що в провадженні Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000083 від 09 вересня 2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Дане кримінальне провадження було закрите постановою старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 21 квітня 2017 року у зв`язку із встановленням цивільно-правового характеру суперечки за даним кримінальним провадженням.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Вирішуючи вимоги скарги, суд виходить з того, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Матеріали кримінального провадження органом досудового розслідування надані не були, а відтак доводи скаржника щодо неповноти ведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не можуть бути спростовані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що свідчить про необхідність задоволення поданої скарги.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість даної скарги та необхідність її задоволення.
При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені скаржником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених, у тому числі в заяві про вчинення кримінального правопорушення, клопотаннях осіб, які приймають участь у даному кримінальному провадженні.
Вирішуючи вимоги скарги про визнання ТОВ фірми «Аліна» потерпілою особою у вказаному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні, оскільки дане питання не підлягає розгляду слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України. Дана позиція також викладена в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розглядом цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», відповідно до якого правильною є практика слідчих суддів, які відмовляють у відкритті провадження за скаргами, зумовленими бездіяльністю щодо визнання потерпілим, оскільки КПК не зобов`язує вчиняти такі дії слідчого чи прокурора.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.303- 307 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 21 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000083 від 09 вересня 2014 року скасувати, матеріали кримінального провадження направити до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для організації проведення досудового розслідування.

У задоволенні скарги в частині визнання ТОВ фірми «Аліна» потерплою особою у кримінальному провадженні №0000083 від 09 вересня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1