Справа № 132/2896/18
Ухвала
про призначення до судового розгляду
"17" серпня 2018 р. м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ;

секретаря с/з ОСОБА_2 ;

за участі: прокурора: ОСОБА_3 ;

обвинуваченого; ОСОБА_4 ;

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000232 від 24.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000232 від 24.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України.

13.08.2018 року прокурором подано до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та злочину середньої тяжкості, підстави, за яких було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не змінились, обвинувачений не працює, може переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, прокурор просила продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечували щодо заявленого клопотання.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування клопотання захисник послався на те, що його підзахисний не мав та не має наміру переховуватися від суду, вчиняти злочини та впливати на покази свідків, пославшись на визнання обвинуваченим його вини. Крім того, захисник послався на те, що його підзахисний раніше не судимий, скоїв злочин уперше, має на утриманні малолітнього сина та мати пенсіонера по інвалідності.

Вислухавши доводи сторін, суд вважає клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Зі змісту ч. 3 ст. 315 КПК України слідує, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду 3) незаконно впливати на свідків 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, за змістом правової позиції, яка викладена у п. 50 Рішення ЄСПЛ «Шалімов проти України» від 04.04.2010 року, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших, справу «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою було продовжено по 20 серпня 2018 року включно.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходить із наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів та необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, вплинути на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні та схильний до вчинення нового злочину.

Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у скоєнні яких він обвинувачуються, відсутності місця роботи, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини згідно якої, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

З огляду на викладене, підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились.

При цьому, суд приходить до переконання, що наведені стороною захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу дані щодо особи обвинуваченого не переважають встановлених судом ризиків, передбачених ч.1, ч.3, ч. 5 ст.177 КПК України, та не гарантують в подальшому належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуюче вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також відсутність підстав для зміни та скасування запобіжного заходу, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила призначити судовий розгляд по кримінальному правопорушенню.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, оглянувши обвинувальний акт з додатками, дійшов до наступних висновків: кримінальне провадження підсудне Калинівському районному суду Вінницької області. Підстав для закриття кримінального провадження, або зупинення провадження, не має. Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги процесуального закону, підстави для його повернення відсутні. Зазначене судове засідання з урахування принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 3 ст. 27 КПК України, відсутні. Справу розглядати суддею одноособово. Коло осіб, що беруть участь у судовому засіданні, є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 31, 177, 178, 197, 314-316, 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українцю, громадянину України, із середньою освітою, одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 15.10.2018 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України на 27.08.2018 року о 13:30 у приміщення Калинівського районного суду Вінницької області.

Справу розглядати суддею одноособово.

До судового засідання викликати обвинуваченого, захисника, прокурора.

Копію ухвали направити до державної установи "Вінницька установа виконання покарань № 1" для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1