АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/402/18 Справа № 200/5050/18 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2010 року народження, працюючого начальником 46 комендатури охорони та обслуговування військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військове містечко військової частини НОМЕР_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого із заступником військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №№0000105 від 15.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 19 травня 2018 року з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. ОСОБА_7 органами досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Що стосується викладених у клопотанні ризиків, слідчий суддя з посиланням на практику Єропейського суду з прав людини зазначив, що ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня Тому, розв`язуючи вимоги клопотання, виходжу з того, що слідством не зібрані об`єктивні докази існування ризику переховування від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, оскільки ОСОБА_7 працевлаштований, одружений, раніше не судимий, що свідчить про міцні соціальні зв`язки; ризик у виді продовження злочинної діяльності не ґрунтується на доказах та характеризуючи підозрюваного рисах. Одночасно з цим, слідчий суддя вважає доведеним існування ризику у вигляді впливу на свідків у кримінальному провадженні, які є підлеглими по відношенню до нього особами, для запобігання якому є достатнім застосування менш обтяжливого запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а саме: особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокується за адресою:

АДРЕСА_2 , строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 284 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, прокурор вказує на те, що в ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.п. 1. 3. 5. ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, враховуючи, що він вчинив тяжкий корупційний злочин; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що в ході обшуку ОСОБА_7 виявлено предмет неправомірної вигоди, які надавалися свідком ОСОБА_10 , та враховуючи, що ОСОБА_7 до цього часу проходить військову службу у військовій частині, має доступ до закріпленої зброї, орган розслідування вважає, що останній може в подальшому як у спосіб погроз так і реально незаконно впливати на свідка за провадженням; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки на даний час орган досудового розслідування встановлює факт можливого систематичного вчинення ОСОБА_7 аналогічних злочинів та вважає, що останній може продовжити вчинювати

аналогічні злочини, при здійсненні тиску на свідка вчинити інший злочин, або задля уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 може вчинити

дезертирство чи самовільне залишення військової частини.

Враховуючи, що вчинений ОСОБА_7 тяжкий злочин не пов`язаний із застосуванням насильства, не спричинив загибелі людей, однак ОСОБА_7 вчинив тяжке корупційне кримінальне правопорушення, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України необхідно визначити заставу у розмірі 284 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 500 408 гривень, що обґрунтовується тяжкістю та зухвалістю вчиненого злочину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого із заступником військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №№0000105 від 15.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 19 травня 2018 року з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді цілком слушними, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2018 року за №0000105.
Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що З жовтня 2017 року на посаді начальника 46 комендатури охорони та обслуговування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_1 , проходить військову службу майор ОСОБА_7 . Разом з тим, в зазначеній військовій частині з червня 2017 року проходять військову строкову службу солдати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Відповідно до п. 2, ч. 1 Указу Президента України №33/2018 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році» у квітні-травні 2018 мають бути звільнені військовослужбовці строкової служби, які вислужили встановлені строки строкової військової служби, тобто до яких відносяться солдати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В березні 2018 року ОСОБА_7 , знаючи про вказані норми законодавства, вирішив незаконно збагатитися, шляхом одержання неправомірної вигоди, від військовослужбовців строкової служби ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за звільнення у запас останніх зі строкової служби у першу чергу, тобто на початку квітня 2018 року, та надання вказаним військовослужбовцям позитивних службових характеристик. З метою реалізації свого злочинного умислу, 10 березня 2018 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин майор ОСОБА_7 перебуваючи у своєму службовому кабінеті, який розташований у штабі військової частини НОМЕР_1 на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи надане йому службове становище, висунув солдатам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вимогу, про надання неправомірної вигоди у вигляді майна, а саме бензопили марки «Stihl» та бензокоси марки «Stihl», загальною вартістю не менше 12 000 гривень за звільнення у запас зі строкової служби у першу чергу, на початку квітня 2018 року, та надання їм позитивних службових характеристик.

У подальшому 16 березня 2018 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин майор ОСОБА_7 перебуваючи у своєму службовому кабінеті, який розташований у штабі військової частини НОМЕР_1 на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи надане йому службове становище, знову висунув солдатам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вимогу, про надання неправомірної вигоди у вигляді майна, а саме бензопили марки «Stihl» та бензокоси марки «Stihl», загальною вартістю не менше 12 000 гривень за звільнення у запас зі строкової служби у першу чергу, на початку квітня 2018 року, та надання позитивних службових характеристик., погрожуючи при цьому, що у випадку відмови надати йому неправомірну вигоду, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 будуть звільненні у останню чергу, тобто у травні 2018 року.

Не бажаючи негативних наслідків для себе солдати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погодились виконати вказану вимогу, та повідомили, що вказане майно вони зможуть надати 20 березня 2018 року.

20 березня 2018 року приблизно о 15 годині 45 хвилин солдат ОСОБА_10 не бажаючи настання негативних наслідків для себе, та солдатів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , у 46 комендатурі, розташованій у будівлі штабу військової частини НОМЕР_1 на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , передав, а начальник 46 комендатури майор ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав неправомірну вигоду у вигляді майна, а саме бензопилу «Stihl» вартістю 4 109 гривень, за вчинення в інтересах солдатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 дій, з використанням свого службового становища за звільнення у запас зі строкової служби у першу чергу, на початку квітня 2018 року, та надання позитивних службових характеристик, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

20 березня 2018 року о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_7 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

21 березня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенням клопотання слідчого.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого, прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у його задоволенні через недоведеність прокурором того факту, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів приходить до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 травня 2018 року, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, та наявні ризики, що знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_7 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Разом з тим, колегія суддів знаходить необґрунтованими доводи сторони обвинувачення щодо розміру застави, який повинен бути визначений під час обрання зазначеного запобіжного заходу .

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти до розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Але в даному конкретному випадку, враховуючи дані, що містяться в наданих матеріалах, які були долучені та досліджені під час апеляційного розгляду, а також позицію сторін захисту та обвинувачення, колегія суддів не вбачає це виключним випадком для призначення застави у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вважає, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140 960 гривень достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 травня 2018 року з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140 960 гривень, взявши його під варту в залі суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого СВ відділення спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого із заступником військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №№0000105 від 15.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 травня 2018 року.
Підозрюваного ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140 960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У випадку внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2