Провадження № 11-сс/795/332/2018 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

слідчого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду

м. Чернігова від 21 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 18 листопада 2018 року. Заборонено ОСОБА_9 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; та покладено на нього обов`язки: не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; утримуватись від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на недоведеність прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, слідчий суддя не взяв до уваги наявність підстав вважати, що оскільки ОСОБА_9 одразу після вчинення злочину переховувався від правоохоронних органів, а тому може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Також слідчим суддею не було взято до уваги надані докази того, що, залишаючи місце вчинення злочину, ОСОБА_9 забрав із собою гострий предмет, яким згідно лікарського свідоцтва про смерть було заподіяно тілесні ушкодження потерпілому. Крім того, під час проведення слідчих дій за участю свідків у кримінальному провадженні стороною захисту робилися спроби встановити персональні данні свідка з метою подальшого впливу на нього.

Заслухавши доповідь судді; прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника, котрі вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з представлених матеріалів кримінального провадження, 16.09.2018 року до ЄРДР за №0007322 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про що йому було письмово повідомлено 20 вересня 2018 року.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, та вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру.

Також слідчий суддя встановив, що у даному кримінальному провадженні наявні ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких підстав, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки відносно ОСОБА_9 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що обраний вид запобіжного заходу - домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із дружиною та неповнолітньою дитиною, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, з наданих у суді апеляційної інстанції пояснень слідчого ОСОБА_10 убачається, що після обрання щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній покладені на нього обов`язки жодним чином не порушував.

Посилання прокурора у поданій апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_9 буде намагатись встановити персональні данні свідків у даному кримінальному провадженні з метою подальшого впливу, є безпідставним, оскільки свідки були допитані слідчим у відповідності до вимог ст.225 КПК України, і дані протоколи їх допиту були досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Не заслуговують на увагу і доводи прокурора з приводу наявності ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду ОСОБА_9 у подальшому, з метою уникнення відповідальності, оскільки згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а також пояснень слідчого та самого ОСОБА_9 , даних у судовому засіданні, останній самостійно з`явився із зізнанням до Чернігівського відділу поліції.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим під час затримання ОСОБА_9 , як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, було порушено вимоги статті 208 КПК України. Так, ОСОБА_9 був затриманий без ухвали слідчого судді 20 вересня 2018 року, о 15 год. 30 хв., тобто через чотири дні після вчинення злочину, у приміщенні відділення поліції, куди останній самостійно з`явився із зізнанням.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2018 року про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4