АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/914/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1127/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Вбивство через необережність
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Кулинічі, Харківського району Харківської області, українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років обмеження волі.

Строк покарання відраховано з моменту прибуття до виправного центру та постановки на облік за місцем відбування покарання.

Згідно вироку, 01.01.2017 року в період часу з 01.00 по 04.00, точний час не встановлений, ОСОБА_7 , перебував в гостях у своїх знайомих в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де під час спільного розпивання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у нього виник словесний конфлікт з раніше знайомим йому ОСОБА_9 . Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_7 , не маючи намір на вбивство або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків від його дій у вигляді смерті ОСОБА_9 , хоча повинен був і міг їх передбачити, під час сварки, перебуваючи в одній з кімнат будинку, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в область обличчя, від вказаного удару ОСОБА_9 впав на бетонну підлогу, при падінні вдарившись правою ділянкою голови о підлогу.
Тим самим, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 , наступні тілесні ушкодження: важку черепно-мозкову травму: забій головного мозку з наявністю контузійних осередків обох чолових долей, а також осередка забою - розтрощення правої скроневої долі, внутрішньочерепові крововиливи, синці обличчя, крововилив в оболонки лівого ока. Важка черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. В результаті отримання зазначених травм, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в приміщенні 2-го нейрохірургічного відділення КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої невідкладної медичної допомоги імені проф. О.І. Мещанінова». Своїми діями ОСОБА_7 необережно заподіяв смерть ОСОБА_9 , яка настала в результаті важкої черепно-мозкової травми та її ускладнення у вигляді набряку - дислокація стовбуру головного мозку.
В апеляційні скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. Вважає призначене судом покарання надто суворим, оскільки він вчинив злочини з необережності, повністю визнав свою вину, розкаявся в скоєному, раніше не судимий, характеризується виключно позитивно, а тому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Крім того, зазначає, що наніс потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження в наслідок його протиправних дій, оскільки він сам намагався вдарити його.

Заслухавши доповідь судді,думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , дослідивши матеріали провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 119 КК України за обставин, викладених у вироку, та юридична кваліфікація дій обвинуваченого є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались судом в повному обсязі відповідно до вимог ст.349 КПК України. Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині та юридична кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються і не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Судом першої інстанції ці вимоги закону були дотримані у повному обсязі.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_7 вчинив злочин, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_7 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд виходив з характеру, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки скоєних злочинів, даних про особу винного.

Судом встановлено, ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Щире каяття обвинуваченого визнано обставиною, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, обставини, на які посилається сторони обвинувачення і захисту в апеляційних скаргах, були враховані при ухваленні вироку, і суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей за вчинені ним злочини, яке він має відбувати реально.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини та мотиви його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, колегія суддів переконана, що обставини, на які посилається обвинувачений та його захисник, в тому числі щире його каяття, з яких цей злочин було скоєно не є виключними та не можуть свідчити про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

З цих підстав апеляційна скарга підлягає відхиленню, а вирок суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді