Дата документу 16.10.2018 Справа № 331/2713/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/7/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/2713/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на дії слідчого та прокурора під час досудового розслідування, яка полягає у скасуванні підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно зі змістом судового рішення, 27 вересня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , надійшла скарга на дії слідчого та прокурора під час досудового розслідування, яка полягає у скасуванні підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в якій захисник просив слідчого суддю скасувати підозру, яку пред`явлено ОСОБА_7 04.05.2018 року СВ УСБУ в Запорізькій області в рамках кримінального провадження № 0002226, внесеного до ЄРДР 19.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_8 , слідчий суддя зазначила, що положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України не можуть бути застосовані до даного кримінального провадження, оскільки відомості в ЄРДР у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, внесені 02.11.2017 року, тобто до введення в дію змін до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 зазначає, що в провадженні відділу УСБУ в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002226 від 19.06.2017 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 04.05.2018 року старшим слідчим 2-го відділення слідчого УСБУ в Запорізькій області майором юстиції ОСОБА_9 було повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Постановами першого заступника прокурора Запорізької області від 06.06.2018 року та від 03.08.2018 року строки досудового розслідування були продовжені до 13.10.2018 року. Слідчим суддею під час розгляду його скарги не були з`ясовані всі обставини. На даний час вищезазначене кримінальне провадження не закрито, до суду із обвинувальним актом ніхто не звертався. Згідно повідомлення про підозру від 04.05.2018 року ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох окремих злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, вчинених у різний час, а саме 14.03.2018 року та 23.03.2018 року. Проте, відомості до ЄРДР про вищезазначені правопорушення не були внесені на час пред`явлення підозри, а саме 04.05.2018 року, що підтверджується копіями витягу з ЄРДР від 04.05.2018 року та від 14.06.2018 року. В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0002226 від 19.06.2017 року слідчим було отримано відомості про імовірне вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень 14.03.2018 року та 23.03.2018 року за заявою потерпілої ОСОБА_10 від 28.03.2018 року та за відомостями, які отримані під час допиту свідка ОСОБА_11 18.04.2018 року. Тобто, з 28.03.2018 року та 18.04.2018 року. За таких обставин вважає, що слідчий, який під час досудового розслідування кримінального провадження безпосередньо виявив вчинення кримінального правопорушення, повинен був, відповідно до положень ст. 214 КПК України та Положення про порядок ведення ЄРДР, внести окремі відомості до Реєстру про кримінальні правопорушення, вчинені 14.03.2018 року та 23.03.2018 року, невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту виявлення, проте такі відомості слідчим не були внесені. Також апелянт зазначає, що з матеріалів справи, наданих йому для ознайомлення, вбачається, що рішень прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань не має. Апелянт вважає, що головним для застосування п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України є не дата, коли було розпочато досудове розслідування, а дата, якою повинні були відбутися внесення відомостей про повідомлення про підозру або зміни повідомлення про підозру, а саме 04.05.2018 року.

Таким чином, враховуючи вищевказане, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати підозру, яку пред`явлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04 травня 2018 року СВ УСБУ в Запорізькій області в рамках кримінального провадження № 0002226, розпочатого 19.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Зобов`язати слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області вчинити дії щодо виключення з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0002226, розпочатого 19.06.2017 року, відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та покласти на процесуального керівника контроль за внесенням вказаних відомостей до ЄРДР.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрювану та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Так, статтею 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Виходячи з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Однак, на думку колегії суддів, таке право забезпечується у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості реалізації права доступу до суду.

Мотивуючи своє рішення щодо відмови адвокату ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , у відкритті провадження по скарзі, слідчий суддя зазначила, що положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, до внесення відповідних змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, не можуть бути застосовані при оскарженні дій слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в ЄРДР до 16.03.2018 року та не передбачають можливості оскаржувати слідчому судді повідомлення прокурора про підозру.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений Параграфом 1 Глави 26 Кримінального процесуального кодексу України (статті 303-308).

Частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що заявник у своїй скарзі посилався на п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, згідно якого на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Однак, згідно Прикінцевих положень Розділу 4 Параграфа 2 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року за № 2147-VIII, зокрема зміни до ст. 303 КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Отже, у разі внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань про скоєння кримінального правопорушення до 16 березня 2018 року, то оскарження дій, бездіяльності слідчого, прокурора здійснюється у відповідності до вимог ст. 303 КПК України в редакції, що діяла до набрання чинності відповідних змін.

Згідно із ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки -особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно із ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

Враховуючи зазначені обставини слідчий суддя, на думку колегії суддів, правильно вказала, що в даному випадку, заявлені вимоги скаржника не можуть бути предметом оскарження під час досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи зміст скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , слідчий суддя правильно відмовила у відкритті провадження за його скаргою про скасування підозри відносно ОСОБА_7 від 19.06.2017 року у кримінальному провадженні № 0002226, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На переконання колегії суддів, доводи апелянта не спростовують правильність висновків слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на дії слідчого та прокурора під час досудового розслідування, яка полягає у скасуванні підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4