Справа № 464/3522/18
пр.№ 1-кп/464/357/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2018 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №464/3522/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002610 від 11.08.16., про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, гр-на України, з вищою освітою, невійськовозобов*язаного, неодруженого, не працюючого, судомості не має, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

з участю сторін кримінального провадження з боку:

обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ;

та учасників кримінального провадження - потерпілих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 25 травня 2016 року о 14 год. на вул.Стрийській,199 в м.Львові шляхом обману, під приводом того, що займеться виготовленням металевих дверей з укладенням замовлення про таке, заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 грошовими коштами в сумі 6000 грн., усвідомлюючи, що таке замовлення не виконає. В подальшому ОСОБА_3 використав гроші на власні потреби. Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того він же 30 жовтня 2017 року о 10 год. на вул.Навроцького,1 в м.Львові повторно шляхом обману, під приводом того, що займеться виготовленням металевих дверей з укладенням замовлення про таке, заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 грошовими коштами в сумі 5500 грн. як передоплатою на виконання замовлення, усвідомлюючи, що таке не виконає. Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння коштами потерпілої, 06 листопада 2017 року ОСОБА_3 шляхом обману заволодів рештою майна потерпілої - грошима на суму 1000 грн. для виконання замовлення на виготовлення дверей. Таким чином, ОСОБА_3 , заволодівши грошима потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 6500 грн., використав такі на власні потреби. Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та дав показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілих із зобов*язанням повернення їм заподіяної матеріальної шкоди: ОСОБА_5 у вересні 2018 року, а ОСОБА_6 у жовтні 2018 року. Свою поведінку, спрямовану на вчинення злочинів, пояснив банкрутством підприємства, яке очолював, наявністю боргів та перебуванням власної квартири під арештом. Усвідомлює, що зобов*язаний відшкодувати потерпілим шкоду, чого раніше не зміг зробити через обставини, які склались у суспільстві, та розпад сім*ї у 2018 році. Просить суворо не карати, надавши можливість відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду.

Потерпілі у судовому засіданні просили суворо ОСОБА_3 не карати; хочуть, щоб обвинувачений усвідомив вчинене і зробив висновки, а також відшкодував їм заподіяну шкоду у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, так як він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, його ж дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, т.я. він заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, вчинення обвинуваченим злочинів, які згідно із ст.12 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, неповнолітніх дітей не має, має постійне місце проживання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, судимості не має, досудову доповідь Сихівського РС ЛМВПБ ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ, щиро розкаюється у вчиненому та просить вибачення у потерпілих.

Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який судимості немає, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, щиро розкаявся, що є обставиною, що пом`якшує його відповідальність, соціальні зв*язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статтей, за якими кваліфіковано його дії - за ч.1 та ч.2 ст.190 КК України, а саме: обмеження волі на строк один рік та позбавлення волі на строк 1 р. 6 міс. На підставі ст.70 КК України ОСОБА_3 слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п*яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного та конкретних обставин справи, а саме визнання обвинуваченим своєї провини та висловлення жалю з приводу вчинених кримінальних правопорушень, перебування обвинуваченого на випробовувальному терміні з метою працевлаштування та наміру відшкодувати потерпілим завдану шкоду, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи, який сприяв ходу слідства, а також думку потерпілих з приводу призначення обвинуваченому покарання з досудовою доповіддю органу пробації, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочинів та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжних заходів до ОСОБА_3 не застосовувались, відсутність відповідних клопотань та поведінку останнього при час розгляду справи, призначення покарання без реального його відбування, підстав для обрання йому запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.190 КК України один рік обмеження волі;

за ч.2 ст.190 КК України один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_3 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1