ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1686/17
Провадження №1-кп/477/31/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000741, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, працюючого зубним техніком в товаристві з обмеженою відповідальністю «Унімед», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
а також потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту від 31 серпня 2017 року ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 26 травня 2017 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, він, грубо порушуючи правила, визначені підпунктом ґ) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), допустив до керування ввіреним йому транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , на той час неповнолітню ОСОБА_8 , заздалегідь знаючи, що вона не має права на керування таким видом транспортного засобу.
В той же день, близько 22 години 40 хвилини, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , під час руху по автомобільній дорозі «Н-11» «Дніпропетровськ-Миколаїв», прямуючи з боку
м. Баштанка у напрямку м. Миколаєва, на 318 км. + 800 м., грубо порушила вимоги підпункту б) пункту 2.3, пункт 12.1., підпункт ґ) пункту 12.6 ПДР України, проявила неуважність у дорожній обстановці, що склалася, не контролювала свій рух, хоча зобов`язана була контролювати рух автомобіля і мала таку можливість, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміни, не обрала безпечну швидкість свого транспортного засобу, рухаючись зі швидкістю, яка складала близько 130 км/год., хоча повинна була рухатися на даній ділянці дороги зі швидкістю не більше 110 км/год, внаслідок чого не впоралася з керуванням, виїхала за межі проїжджої частини з подальшим перекиданням автомобіля «Toyota Camry».
В результаті такої дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Toyota Camry» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді перелому 3-5 ребер з права, перелому 10 грудного хребця з пошкодженням спинного мозку, паралічем нижніх кінцівок та порушенням функцій тазових органів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
ОСОБА_5 , за викладених фактичних обставин, обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст. 287 КК України допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні у пред`явленому обвинуваченні свою вину не визнав та пояснив, що в той день він зі своїм братом ОСОБА_7 та друзями поїхали на автомобілі батька брата відпочивати до лісу поблизу м. Миколаєва. За кермом автомобіля «Toyota Camry» був його брат ОСОБА_5 . Пізно ввечері, повертаючись додому, брат передав керування автомобілем ОСОБА_8 , яка була також із ними, оскільки вона не вживала алкогольні напої. Однак, їдучи по дорозі до м. Миколаєва автомобіль перекинувся. Вважав, що є невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, оскільки не керував автомобілем і не передавав його керування ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що в той день він зі своїм братом та іншими друзями зібралися поїхати на відпочинок за м. Миколаїв. Він попросив у свого батька для здійснення цієї поїздки його автомобіль «Toyota Camry» і батько йому його довірив, передавши ключі. Технічний паспорт на автомобіль знаходився весь час в ньому. Однак батько передав автомобіль йому з умовою, що ним буде керувати ОСОБА_5 , який мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом. Але він сам сів за кермо транспортного засобу. По поверненню додому він вирішив, що керувати автомобілем буде ОСОБА_8 , оскільки вона під час відпочинку не вживала алкоголь. В той же час, під час руху додому щось незрозуміле відбулося з транспортним і він втратив керування та перекинувся, а він отримав серйозні ушкодження, в тому числі і перелом хребта.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що 26 травня 2017 року вона зі своїми знайомими поїхали за м. Миколаїв на відпочинок. Рухалися у автомобілі «Toyota Camry» під керуванням ОСОБА_9 . Після того як закінчили відпочивати, то зібралися їхати додому і ОСОБА_10 вирішив, що автомобілем буде керувати вона, оскільки не вживала алкогольні напої. Далі, під час руху у напрямку м. Миколаєва та під час перестроювання з лівої смуги на праву смугу автомобіль розвернуло і він перекинувся.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що автомобіль «Toyota Camry» належить йому. 26 травня 2017 року його син разом зі своїми знайомими вирішили поїхати за місто на відпочинок до лісу, тому син ОСОБА_12 попросив у нього автомобіль. Він дозволив взяти авто за умови, що ним буде керувати племінник ОСОБА_13 , який мав право на керування транспортним засобом. Він передав ключі від автомобіля сину, при цьому ОСОБА_5 при їх розмові присутній не був. Він був впевнений, що за кермом буде їхати ОСОБА_14 , але чому кермування здійснював його син, а при поверненні назад ОСОБА_15 , не знає.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні вказала, що в один із днів у травні 2017 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_17 , його братом ОСОБА_12 та іншими поїхали у ліс за м. Миколаїв для відпочинку, де вживали алкоголь. Поїхали на автомобілі, який належить батьку ОСОБА_7 , і останній перебував за кермом автомобіля. Близько десяти годин вечора, вони вирішили повертатися додому і ОСОБА_12 сказав, що за кермо сідала ОСОБА_15 , оскільки вона не вживала алкогольні напої. Але в дорозі автомобіль втратив керування та перекинувся і вони потрапили у ДТП.
Таким чином цими доказами не підтверджується та обставина, що ОСОБА_5 керував автомобілем «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 і він перебував у його віданні.
Крім того на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України стороною обвинувачення були представлені наступні письмові докази, досліджені у судовому засіданні, а саме:
- протокол огляду місця події від 26 травня 2017 року, яким зафіксовані обставини ДПТ, в тому числі, на ділянці автомобільної дороги «Н-11» «Миколаїв-Дніпропетровськ», 318 км. + 120 м, на узбіччі був виявлений автомобіль «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , у пошкодженому стані, оглядом виявлені сліди юзу- гальмування, осип скла та лакофарбового покриття автомобіля;
- висновок експерта № 913 від 20 липня 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у виді синця в області правого ока та перелом лівої ключиці, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я і могли утворитися за умов ДТП 26 травня 2017 року;
- висновок експерта № 1011 від 24 липня 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у виді перелому 3-5 ребер з права, перелому 10 грудного хребця з пошкодженням спинного мозку, паралічем нижніх кінцівок та порушенням функцій тазових органів, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і могли утворитися за умовах ДТП 26 травня 2017 року;
- висновок експерта № 373 від 13 червня 2017 року, згідно з яким на момент ДТП ходова частина робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Тоуота Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , технічних несправностей, що могли б виникнути до ДТП, не мають. Визначити працездатність та технічний стан фар головного світла неможливо, так як в ходовій частині, робочій гальмівній системі та рульовому керуванні не виявлено технічних несправностей, що могли б виникнути до ДТП, а всі механічні ушкодження виникли внаслідок ДТП; питання «чи міг водій виявити несправність завчасно перед виїздом» з технічної точки зору не має сенсу, так як в ходовій частині, робочій гальмівній системі та рульовому керуванні не виявлено технічних несправностей, що могли б виникнути до ДТП, а всі механічні ушкодження виникли внаслідок ДТП; питання «чи знаходяться несправності в причинному зв`язку з ДТП» з технічної точки зору не має сенсу; питання, щодо визначення експертом переліку Правил дорожнього руху України, порушених водієм в ході експлуатації транспортного засобу, носять юридичний характер та виходять за межі компетенції експерта автотехніка;
- висновок експерта № 374 від 14 червня 2017 року, відповідно до якого визначено, що автомобіль «Тоуота Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , має пошкодження аварійного механічного походження, без ознак контактування з іншим транспортним засобом; ознак контактування з іншим транспортним засобом за слідовою інформацією на проїзній частині не виявлено;
- висновок експерта № 445 від 20 липня 2017 року, відповідно до якого, дії водія автомобіля «Тоуота Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , регламентувалися пунктами 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України; в діях водія автомобіля «Тоуота Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам пунктам 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України; водій автомобіля «Тоуота Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , мав технічну можливість запобігти події; невідповідність дій водія автомобіля «Тоуота Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , вимогам пунктів 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП;
- висновок експерта № 578 від 27 липня 2017 року, відповідно до якого, дії водія автомобіля «Тоуота Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , в даній дорожньо-транспортній ситуації регламентувалися пунктом 12.1, підпунктом ґ) пункту 12.6 Правил дорожнього руху України.
Однак ці письмові докази підтверджують факт та обставини ДТП і отримані потерпілими тілесні ушкодження, однак не підтверджують керування ОСОБА_5 автомобіля та перебування транспортного засобу «Тоуота Саmгу» р.н. НОМЕР_2 , у його віданні та факт передачі ним керування автомобілем ОСОБА_8 .
Крім того, прокурором в якості підтверджувального доказу вини ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 287 КК України була надана копія технічного запису засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, розгляд якого проводився Ленінським районним судом м. Миколаєва. Відповідно до цього запису ОСОБА_8 , під час її допиту в якості обвинуваченої пояснила, що керування автомобілем здійснював ОСОБА_13 , який, по закінченню відпочинку, разом зі ОСОБА_18 вказали, щоб вона сідала за кермо автомобіля. В той же час, суд не може прийняти цей доказ як беззаперечний на підтвердження вини ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_8 під час свого допиту у якості обвинуваченої не несла відповідальності за дачу завідомо неправдивих показань. До того ж, такі пояснення детально під час її допиту обвинуваченої не досліджували та не перевірялися вони не узгоджуються з іншими поясненнями свідків у цій спарі, і її поясненням, які вона надала під час допиту як потерпілої у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , будучи при цьому попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.
Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, що виразилася в допуску до керування особи, яка не має права на керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, не знайшла свого підтвердження.
Тобто в діях обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, відсутній склад цього кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати обвинувальним актом не визначені, цивільні позови не заявлялися.
До набрання вироком законної сили суд не вбачає необхідним обирати обвинуваченому міру запобіжного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, та виправдати його в зв`язку з відсутністю в його діях складу цього кримінального правопорушення.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області, на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1