Провадження №1-в/193/143/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
16 липня 2018 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, засудженого вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року до 07 (семи) років 06 (шести) місяців позбавлення волі, який відбуває покарання в установі виконання покарань №45,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України,
ВСТАНОВИВ:
14 червня 2018 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України.
В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_5 зазначає, що у нього на даний час відсутні діючі стягнення, він відбув необхідну частину призначеного вироком суду покарання, Характеризується позитивно, постійно працює, тим самим на його думку довів ступінь свого виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити.
Прокурор щодо вирішення зазначеного клопотання покладається на думку суду.
Представник адміністрації колонії проти клопотання засудженого не заперечував, вказуючи при цьому що засуджений характеризується позитивно, працює, непогашені стягнення відсутні.
Суд, вислухавши думку засудженого, прокурора та представника адміністрації колонії, вивчивши надані матеріали особової справи дійшов наступних висновків.
Так, вимогами ст.67 ч.2, ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є те, що засуджений став на шлях виправлення (ст.82 ч.3 КК України).
Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однією з умов застосування до засудженого положень ст.82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2015 року за ст.ст.185 ч.3, 121 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року зараховано строк відбування покарання строк тримання під вартою з 13.12.2014 року до 25.04.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі згідно ст.72 ч.5 КК України.
В ході судового засідання оглядом матеріалів клопотання та документів особової справи судом встановлені відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.
Так, в матеріалах особової справи наявні відомості про те, що засуджений протягом строку відбування покарання мав чотири заохочення, не мав стягненнь.
Із матеріалів, що характеризують особу засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що на теперішній час характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, працездатний, за власним бажанням без оплати праці виконує роботи по благоутроїї установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, з метою встановлення з ними не службових стосунків. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "Правова освіта", "Підготовка до звільнення", а також приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Підтримує зв"язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов. Вину у скоєному злочині визнає.
Згідно виписки із протоколу №44 від 24.05.2018 року, засудженому ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні положень ст.82 КК України, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно рекомендацій управління.
Оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання, суд приходить до висновку, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, відсутність непогашених стягнень, наявність заохочень, належну поведінку засудженого, його ставлення до праці, суд приходить до висновку, що надані матеріали свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 на даний час став на шлях виправлення та щодо нього може бути прийнято рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому клопотання засудженого необхідно задовольнити.
Керуючись ст. 82 КК України та у відповідності із ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України задовольнити.
Замінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року, строк невідбутої частини основного покарання на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі.
У відповідності до ч.2 ст.376 КПК України, складення повного тексту ухвали відкласти на два дні. Оголошення повного тексту ухвали 16 годину 30 хвилин 18 липня 2018 року.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1