Справа №:755/9970/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 30.05.2018 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України звернувся до суду із клопотанням, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 30.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, про арешт майна.

З тексту клопотання вбачається, що у період 2015-2018 років невстановленими особами створено та придбано ряд юридичних осіб, серед яких ТОВ «Купрумоптторг» (41584493), ТОВ «Комленд» (41320982), ТОВ «Постачметалгруп» (40748627), ТОВ «Егіда торг» (40059222), ТОВ «Голдвест» (41384920), ТОВ «Мет-технологія» (39467981), ТОВ «Лайф текноледжі» (39824290), ТОВ «Санвентікс» (40790710), ТОВ «Техно-парк» (36469511), ТОВ «Сігуна» (40999649), ТОВ «Бізнес прайс» (41654687), ТОВ «Стенвут» (41697982), ТОВ «Джи ефсі» (41707768), ТОВ «Кредейдж» (40650634) та інші, з метою прикриття протиправної діяльності, спрямованої на формування безпідставного податкового кредиту підприємствам реального сектору економіки.

Під час досудового розслідування встановлено, що підприємства імпортери, реального сектору економіки здійснюють реалізацію імпортованих товарів, фізичним особам за готівкові кошти без відображення зазначених операцій в бухгалтерському та податковому обліку, при цьому надають послуги по формуванню незаконного податкового кредиту для підприємств, які мають ознаки фіктивності та які задіяні в схемах по ухиленню від сплати податків та незаконній конвертації грошових коштів, вказаним суб`єктам господарської діяльності, які мають ознаки фіктивності, шляхом відображення у податковій звітності операції по реалізації імпортованих товарів зазначеним вище підприємствам, які фактично не відбувались, тим самим формуючи незаконний податковий кредит з податку на додану вартість, який в подальшому використовується суб`єктами господарювання реального сектору економіки для мінімізації податкових зобов`язань та ухилення від сплати податків.

Використовуючи реквізити створених підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, відкриваючи для забезпечення злочинної діяльності та в подальшому використовуючи банківські рахунки в банківських установах, зазначені особи отримують готівкові кошти, які передають представникам реального сектору економіки. Для прикриття незаконної діяльності формуються та реєструються видаткові та податкові накладні по відображенню фіктивних оборудок, тобто, до офіційних документів вносяться завідомо неправдиві дані про нібито проведенні фінансово-господарські операції. Тим самим створюються документи «прикриття», що в подальшому призводить до штучного завищення податкового кредиту та валових витрат суб`єктів підприємницької діяльності реального сектору економіки, з метою умисного ухилення від сплати податків.

В результаті аналізу фінансово-господарської діяльності зазначених суб`єктів господарювання встановлено, що вони: не мають виробничих потужностей та складських приміщень; не мають автотранспорту для перевезення вантажів: кількість співробітників на вказаних підприємствах - 1-2 робітники, що фізично унеможливлює виконання договірних умов у задекларованих обсягах; наявність «пересортиці» (в документах бухгалтерського обліку зазначених СГД з ознаками фіктивності зазначається надходження одного виду товару, а в наступному підприємствами у облікових документах відображується реалізація іншого виду товару); мають однакові ІР-адреси та розрахункові рахунки в одних банківських установах, одні й ті ж самі особи підприємств є службовими особами відразу на декількох підприємствах, що свідчить про їх підконтрольність одній групі осіб.

У кримінальному провадженні встановлено, що в ПАТ "БАНК ВОСТОК" (МФО 307123), за адресою: м. Дніпро, вулиця Курсантська, 24, відкриті рахунки ТОВ "ТЕХНО-ПАРК" (36469511) - № НОМЕР_1 , ТОВ "ЛІДЕРСЬКИЙ УСПІХ" (41068270) - № НОМЕР_2 , які визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, в якому зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Відповідно до ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Постановою винесеною виконувачем обов`язків Генерального прокурора України ОСОБА_4 від 26.06.2018 визначено місце проведення досудового розслідування ГСУ ФР ДФС України, а також СУФР ДПІ у Дніпровському районі у м. Києві та створено нову слідчу групу до складу якої включено слідчих СУФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:
-кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "ТЕХНО-ПАРК" (36469511) - № НОМЕР_1 , ТОВ "ЛІДЕРСЬКИЙ УСПІХ" (41068270) - № НОМЕР_2 в ПАТ "БАНК ВОСТОК" (МФО 307123), за адресою: м. Дніпро, вулиця Курсантська, 24, в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та виплат заробітної плати працівникам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя