Справа № 562/414/17
У Х В А Л А

02.11.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Здолбунів Рівненської області клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:

У поданому клопотанні захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2017 року на підставі пункту ст.2 Закону України Про амністію у 2016 році.

У судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримали повністю, просять задоволити та звільнити останнього від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію».

Прокурор також вбачає правові підстави для звільнення засудженого від призначеного покарання.

Заслухавши думку прокурора, засудженого та його захисника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2017 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст.2 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

З посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 02 листопада 2015 року управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , витягу з наказу № 40 керівника сектору «М» характеристики виданої Здолбунівським РВК вбачається, що ОСОБА_4 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій.

Згідно ст.10 Закону України Про амністію у 2016 році питання про застосування амністії суд вирішує щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, який не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до ст.9 Закону «Про амністію» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин, а також до осіб , які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Виходячи із закріплених у ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України презумпції невинуватості, за якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, належних та допустимих доказів про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні нового злочину на час розгляду клопотання не надано.

З огляду на викладене клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.395, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 задоволити.

На підставі ст.2 Закону України Про амністію у 2016 році звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2017 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 7 /семи/ днів з дня її оголошення.

Суддя