Номер провадження: 11-кп/785/353/18
Номер справи місцевого суду: 501/2061/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 07.12.2017 року в кримінальному провадженні №60001239 від 21.09.2017 року, -

встановив:

оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Іллічівська Одеської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 25.05.1995 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст. 145, ст. 17, 140 ч. 2, ст. 42 КК України (1960 року) до 1 року 6 місяців виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати;
- 08.07.1998 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 141 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі;
- 23.04.2002 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 01.03.2012 року Іллічівським міським судом Одеської області за ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
- 06.07.2015 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців. Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислюється з 25 вересня 2017 року. Вироком задоволено позов потерпілої ОСОБА_8 та з обвинуваченого ОСОБА_7 стягнуто заподіяну шкоду у розмірі 1570 гривень.

Згідно з вироком районного суду обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

20.09.2017року, біля 21:20 год., ОСОБА_7 , знаходячись у дворі будинку №17 по проспекту Мира в м. Чорноморськ Одеської області, маючи при собі кухонний ніж, який заздалегідь взяв з собою, побачивши раніше не знайому йому жінку, прослідував за нею до під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 , де жінка піднялася на перший поверх, наздогнавши останню, з метою заволодіння її майном, із корисливих мотивів, умисно, дістав заздалегідь заготовлений ніж та здійснив напад на потерпілу ОСОБА_8 , приклавши ніж, який він тримав у своїй правій руці до горла потерпілої, чим погрожував застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, заволодів майном ОСОБА_8 , а саме: зірвав з її правого плеча рюкзак, вартістю 200 грн., в якому знаходилося: жіночий гаманець, вартістю 100 грн., окуляри для зору, вартістю 900 грн., спричинивши ОСОБА_8 , матеріальний збиток на загальну суму 1200 грн. Після чого, з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, як своїм власним.
Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що призначене покарання вважає занадто суворим, оскільки суд першої інстанції не врахував наявність на його тяжкого захворювання, та просив пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням відносно нього ст. 69 КК України. При цьому, обвинувачений підтвердив свою вину у вчиненні злочину та не оспорював фактичні обставини справи.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції проведено за відсутністю захисника, який в судове засідання не з`явився, але обвинувачений наполягав проводити судовий розгляд за відсутністю захисника, заявивши про те, що не відмовляється від захисника, але в змозі самостійно здійснювати свій захист на стадії апеляційного перегляду вироку. Враховуючи положення ст.ст.42, 49, 52 КПК України, добровільність позиції обвинуваченого щодо проведення судового розгляду за відсутністю захисника, судовий розгляд проведено за відсутністю захисника, що не порушує право обвинуваченого на захист.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чудим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Ці обставини обвинуваченим не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, а також обставину, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 рецидив злочинів.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги позицію потерпілої, особу обвинуваченого, який раніш неодноразово судимий, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за вчинений злочин, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі одну пом`якшуючу покарання обставину, на яку посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Посилання обвинуваченого, як на обставину, яка пом`якшує покарання на те, що він хворіє на тяжку хворобу туберкульоз, не є тією обставиною, за існуванням якої можна пом`якшити призначене покарання. За таких підстав посилання обвинуваченого на неврахування зазначеної обставини, як пом`якшуючої, є безпідставними.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 07.12.2017 року в кримінальному провадженні №0001239 від 21.09.2017 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4