Справа № 503/1962/17
Провадження № 1-кп/503/19/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 09.07.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабове Кодимського району Одеської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Кодимського районного суду Одеської області від 09.12.2009 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 06.06.2014 року у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.05.2014 року відносно ОСОБА_3 був встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців та встановлено наступні обмеження: зобов`язано знаходитись щоденно з 22:00 до 05:00 години ранку наступної доби за встановленою для постійного мешкання адресою; заборонено виїзд з населеного пункту за місцем постійного мешкання без дозволу керівництва територіального РВ УМВС України; зобов`язано з`являтися для реєстрації в територіальний РВ УМВС України за місцем свого мешкання чотири рази на місяць, відповідно до вказівки керівництва, з`являтись за викликом міліції у вказаний час для з`ясування питань пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; зобов`язано не відвідувати кафе, бари, ресторани, де продаються спиртні напої на розлив.

ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із вказаною ухвалою та взятим на облік Кодимським РВ УМВС України в Одеській області з 30.06.2014 року, на початку липня 2014 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання в с. Грабове Кодимського району Одеської області та виїхав до м. Одеси і в подальшому, в період з 30.06.2014 року до 22.05.2015 року, на реєстрацію до Кодимського РВ УМВС України в Одеській області не з`являвся.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. В своїх показах підтвердив, що він дійсно знаючи про встановлені відносно нього обмеження залишив місце свого проживання та поїхав до м. Одеси. У вчиненому кається.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які учасниками судового провадження не оспорюються. Судом з`ясовано правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність та істинність їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 , які виразились в самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, кваліфіковані за ст. 395 КК України.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 по всьому обсягу пред`явленого йому обвинувачення, а тому він повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 характеризується посередньо, не одружений, не працюючий, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий.

Крім того при визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, згідно з висновками якої виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, оскільки становить високу небезпеку для суспільства.

Приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про його особу та особисте ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_3 необхідним і достатнім буде покарання, в межах санкції ст. 395 КК України, у виді арешту.

В ході судового розгляду захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про застосування до ОСОБА_3 положень п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" оскільки він на день набрання чинності цим Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років і не позбавлений батьківських прав.

Згідно положень ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років і не позбавлені батьківських прав.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин визначений ст. 395 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочини невеликої тяжкості, а також дав свою згоду суду на застосування амністії щодо нього, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. В судовому засіданні не було встановлено підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 395 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1