Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/326/2018
У Х В А Л А

10 травня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0003669 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125, статтею 128 Кримінального Кодексу України, -

встановив:
Органами досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачений у вчиненні злочинів за таких обставин.

17.08.2017 біля 15.15 [він] підійшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де мешкає разом із своєю родиною. Біля під`їзду зустрів свою матір - ОСОБА_6 , з якою у нього конфліктні відносини на протязі останніх декількох років. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті неприязнених відносин виник словесний конфлікт. Після чого разом вони піднялися по сходах на 9-й поверх вище вказаного будинку до квартири АДРЕСА_3 , де на сходинковому майданчику словесний конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продовжився. В ході словесної перепалки ОСОБА_6 почала підходити до ОСОБА_4 .. У цей час останній внаслідок своєї самовпевненості, передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій внаслідок яких можливе падіння ОСОБА_6 зі сходів та заподіяння у зв`язку з цим останній тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, легковажно розраховував на їх відвернення, відштовхнув рукою від себе ОСОБА_6 у напрямку сходів, що ведуть до міжсходинкової площадки між 9 та 8 поверхами. В результаті чого ОСОБА_6 впала на сходи, з яких перекотилася на міжсходинкову площадку між 9-м та 8-м поверхами будинку, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження в виді перелому поперечних відростків 1,2-го поперекових хребців зліва, які згідно висновку експерта № 1224 від 21.08.2017 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Крім того, 17.08.2017 приблизно о 15.20 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи на міжсходинковому майданчику між 9 та 8 поверхами будинку АДРЕСА_2 , у ході сварки на ґрунті довготривалих неприязнених відносин з ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень, схопив рукою за горло ОСОБА_6 та з силою притиснув її до стіни. Внаслідок вказаних вище дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого плеча, правої стопи, які згідно висновку експерта № 1224 від 21.08.2017 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування кваліфіковані за статтею 128 та частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Як на його думку, наявний у справі обвинувальний акт є складеним у повній відповідності до вимог діючого законодавства, а досудове розслідування у кримінальному провадженню є проведеним добросовісно, тобто - чесно та з належністю ретельністю та дбайливістю.

Потерпіла під час підготовчого судового засідання думку прокурора підтримала.

Захисник ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання просив про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Він зазначав, що фактичні обставини кримінального провадження є викладеними суперечливо та неповно, та такі неповнота та суперечливість не дозволяють усвідомити сутність обвинувачення, а за такого - здійснювати ефективний захист обвинуваченого.

Захисник також звернув увагу суду й на той факт, що органи досудового розслідування діяли з недостатньою старанністю та ретельністю, зокрема, під час досудового розслідування проігнорували вказівки слідчого судді щодо проведення слідчих дій.

Обвинувачений під час підготовчого судового засідання позицію захисника підтримав.

Після вислуховування учасників кримінального провадження, вивчення змісту обвинувального акту та доданих до його матеріалів, а також матеріалів, що надійшли до суду під час підготовчого провадження, суд дійшов такого.

І......Відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має обов`язково містити у собі, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому Верховний Суд України у своїй Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 /надалі - Постанові/ розтлумачив, що аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1)фактичних обставин кримінального правопорушення;

2)правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3)формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

/пункт 2 Постанови/

1. При цьому у цій же Постанові Верховний Суд України підкреслив, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. З огляду на це обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат,мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

В цьому ж випадку ці вимоги органами досудового розслідування не дотримані.

Так, по-перше, вказуючи про форму вини обвинуваченого у заподіянні потерпілій майже одночасно тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, органи досудового розслідування допустили очевидні суперечності.

Зокрема, відповідно до статті 23 Кримінального Кодексу України вина особи у вчиненні злочину може бути вираженою у формі умислу або необережності, а відповідно до статті 25 цього Кодексу необережність поділяється на злочинну самовпевненість (коли особа передбачає можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховує на їх відвернення), та на злочинну недбалість (коли особа не передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити).

В цьому ж випадку в обвинувальному акті зазначається, що ОСОБА_4 , вчиняючи протиправні дії відносно потерпілої ОСОБА_6 протягом п`яти хвилин діяв відносно неї одночасно навмисно та з необережності.

До того ж, вказуючи про вчинення обвинуваченим дій з необережності, органи досудового розслідування та державне обвинувачення вказують, він, діючи внаслідок злочинної самовпевненості, повинен був та міг передбачити наслідки своїх дій. До того ж, в одному реченні /а.с. 3, строки 10 з низу та 7 з низу/: "передбачав можливе падіння" та "повинен був і міг їх передбачити". До того ж, вказуючи, що ОСОБА_4 "легковажно розраховував на їх [наслідків дій щодо насильства відносно потерпілої] відвернення", в той же час через менш ніж п`ять хвилин після їх вчинення заподів потерпілій інші тілесні ушкодження.

По-друге, самі події, що є предметом розгляду в межах цієї справи, в обвинувальному акті є викладеними неповно та внутрішньо суперечливо.

Так, перш за все, з тексту обвинувального акту неможливо зрозуміти, з приводу чого між обвинуваченим та потерпілим склались неприязнені відносини; за яких обставин вони, почавши словесний конфлікт, вдвох піднімались на 9 поверх будинку, внаслідок чого словесний конфлікт переріс у бійку.

Далі, неможливо встановити з обвинувального акту й дії обвинуваченого між тим, як він штовхнув потерпілу, й до того моменту, коли він заподіяв їй послідуючі тілесні ушкодження, а також - що саме стало причиною того, що він, розпочавши вчинення дій з необережності, продовжив їх вчиняти навмисно.

До того ж, очевидні суперечності містить обвинувальний акт в описанні дій обвинуваченого, що призвели до настання тілесних ушкоджень, зокрема - з обвинувачення неможливо встановити, як дії щодо хапання за горло та притискання до стіни потягли заподіяння тілесних ушкоджень в області правої стопи.

За такого викладення фактичних обставин справи не є чітким, та така нечіткість поза розумним сумнівом не дозволяє його належне усвідомлення й порушення право ОСОБА_4 на захист.

2. Що ж стосується правової кваліфікації вчиненого злочину, то суд відзначає, що наданий обвинувальний акт містить у собі два розділу - викладення фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення, під час чого зроблена спроба викласти правову модель вчинення злочину.

Проте, як розтлумачено у згаданій вище Постанові, обвинувальний акт має містити у собі три складними, та кваліфікація вчиненого злочину є окремим складником обвинувального акту.

3. Що ж стосується формулювання обвинувачення, то розуміння поняття "формулювання обвинувачення", як складової частини обвинувального акта, має визначатись у логічному зв`язку з положеннями ст. 373 КПК України, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям "формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним". Так, пунктом 2 частини 3 статті 373 КПК України встановлено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням пункту 3 частини 1 статті 3 КПК України зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, яке буде підлягати доведенню під час судового розгляду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

В цьому ж випадку під час викладення "формулювання обвинувачення" слідчий практично скопіював фактичні обставини, які, як доведено вище, виклав неналежним чином.

Більше того, таке викладення не є правовою моделлю вчинення злочину.

Наведене у сукупності доводить, що під час складання обвинувального акту органами досудового розслідування та прокурором не були дотримані вимоги пункту 5 частини 2 статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України.
ІІ......Наведені недоліки у їх сукупності

1)порушують права обвинуваченого, зокрема, його передбачене пунктом "а" частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод право бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї. Таке, в свою чергу, порушує право обвинуваченого на захист та, зрештою, право на справедливий суд, а також унеможливлює для нього належним чином формулювати свою позицію;

2)не дозволяє суду визначити межі судового розгляду, а за такого встановити перелік обставин, що підлягають доведенню, відповідний ним порядок дослідження доказів у справі, прийняти рішення щодо цивільного позову тощо.

ІІІ......Ці недоліки не можуть бути усунутими під час судового розгляду.

Так, стаття 338 КПК України передбачає лише можливість у суді змінити пред`явлене обвинувачення, але в будь-якому разі не дозволяє вперше формулювати обвинувачення за наслідками судового розгляду.

В цьому ж випадку, як доведено вище, обвинувачення наразі не є сформульованим; його формулювання за наслідками, вказаними в обвинувальному акті, взагалі не є можливим.

Більше того, як доведено вище, наведені вище недоліки обвинувального акту не дозволяють навіть розпочати судовий розгляд, тим більше - на засадах Верховенства права.

При цьому суд відзначає, що ці недоліки є наслідком недобросовісності органів досудового розслідування та державного обвинувачення.

Так, відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини добросовісним є припущення про вчинення особою кримінально караного діяння, що ґрунтується на чесності, ретельності та дбайливості.

В цьому ж випадку органи досудового розслідування та державне обвинувачення діяли без належної ретельності та дбайливості, що встановлено ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 листопада 2017 року.

Більше того, заперечуючи факт освіченості про наявність такої ухвали, сторона обвинувачення дії нечесно, адже факт обізнаності про її існування є підтвердженим постановою слідчого від 14 грудня 2017 року.

Таке не дає підстави суду припускати, що під час судового розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення, діючи добросовісно, вживатиме заходів щодо усунення недоліків обвинувачення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України за таких обставин наявний в суді обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України, слід повернути прокурору для усунення

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_9 - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003669 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125, статтею 128 Кримінального Кодексу України - повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України.

Ухвала може бути оскарженою прокурором до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =
14.05.2018