Справа № 202/3704/18
Провадження № 1-кс/202/2777/2018
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

27 червня 2018 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001423, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2017 року за № 0001423, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.
27 червня 2018 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001423.
Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 27 червня 2018 року.
Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем заволодів чужим майном - грошовими коштами у сумі 123 630 гривень, що у 154 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем - грошовими коштами у сумі 1 321 870 гривень, тобто в особливо великому розмірі, чим заподіяв державній установі - регіональній філії «Придніпровська залізниця» ПАТ "Українська залізниця" код матеріальні збитки на загальну суму 123 630 гривень, що у 154 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, склав та видав завідомо неправдиві документи, що спричинило тяжкі наслідки.

23 червня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Слідчий в обґрунтування необхідності накладення арешту зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у злочинах, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до 3-х років та з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на 1/2 квартири, яка перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_5 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Просив розглянути клопотання без виклику власника майна.

Слідчий у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання відбувається без участі власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2017 року за № 0001423, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.
23.06.2018 року в межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки №128399050 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 володіє на праві спільної часткової приватної власності 1/2 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Так, санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до п. 1, п. 3, п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Слідчим суддею встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128399050, за параметром запиту «права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження», ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Іншого майна у власності підозрюваного немає.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки слідчим доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, те, що арешт належного ОСОБА_5 майна необхідний з метою забезпечення конфіскації майна у кримінальному провадженні, а обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001423 задовольнити.
Накласти арешт на 1/2 квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Направити ухвалу власнику майна не пізніше наступного дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1