Справа № 159/420/17
Провадження № 1-кс/159/938/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2018 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю: особи, яка звернулась із скаргою ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою

ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та постанову ст. слідчого слідчого відділу Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 25.06.18 р. про закриття кримінального провадження № 120 160 301 100 019 55, що внесене до ЄРДР 14.09.16 р.,

в с т а н о в и в:
Особа, яка подала вищезазначену скаргу, - ОСОБА_3 , 02.08.18 р. звернулась до суду із вищевказаною скаргою. В обґрунтування скарги заявниця зазначила, що оскаржуваною постановою закрито вказане вище кримінальне провадження, що було внесено до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України. Копію оскаржуваної постанови вона не отримала, але 27.07.18 р. на її повторну скаргу керівникові Ковельської місцевої прокуратури на бездіяльність слідчого, зазначено про винесення оскаржуваної постанови. 01.08.18 р. вона подала до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області заяву про отримання копії оскаржуваної постанови. З відповіді на її скаргу прокуророві вона зрозуміла, що кримінальне провадження проведено неповно, необ`єктивно, попередні вказівки слідчого судді про необхідність проведення судової почеркознавчої експертизи не виконані. Попередньо вона дізналась, що матеріали експертизи повернуті без виконання, інші слідчі дії не проводились. У вересні 2016 р. вона звернулась у Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області з повідомленням про те, що у 2003 р. працівниками відділу обліку та приватизації житла виконкому Ковельської міськради Волинської області було внесено неправдиві відомості до свідоцтва про право власності на її квартиру АДРЕСА_1 , чим вчинено підроблення офіційного документа, внаслідок чого квартира незаконно перейшла у власність інших осіб. Її чоловік ОСОБА_4 на підставі поданої ним особисто заяви отримав свідоцтво про право власності на житло на вказану вище квартиру, що було видане за розпорядженням органу приватизації від 11.05.93 р. № 36. Свідоцтво було підписано керівником органу приватизації і завірене відтиском печатки АТ «Ковельсільмаш», а прізвища інших осіб дописані іншим чорнилом і на них стоїть відтиск печатки підприємства «Послуга». Її повідомлення про злочин було внесено до ЄРДР 14.09.16 р. за ч. 1 ст. 358 КК України. Вона вимагала під час досудового розслідування призначити судову почеркознавчу та судову технічну експертизи з витребовуванням з Ковельської міськради приватизаційної справи на її квартиру. Зазначає, що будь - яких додаткових, крім вказаного вище, розпоряджень щодо приватизації її квартири не було. Однак, слідчим було проігноровано її клопотання та винесено оскаржувану постанову. Просить оскаржувану постанову скасувати і продовжити досудове розслідування; зобов`язати слідчого надати суду та їй копію оскаржуваної постанови.

У судовому засіданні заявниця скаргу підтримала та пояснила, що лише її чоловік прийняв участь у приватизації квартири, вона ні і в даний час являється квартиронаймачем. Чому у її паспорті мається штамп про участь у приватизації державного (відомчого) житлового фонду, пояснити не може, зазначає, що у приватизації жодної квартири участі не приймала. Зазначає про те, що зовнішнє оформлення свідоцтва про право власності на житло, що міститься у БТІ, є відмінним від того, що є у її розпорядженні та яке вона вважає підробленим. Просить скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення.

Так, 25.06.18 р. слідчим СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 120 160 301 100 019 55, що внесено до ЄРДР 14.09.16 р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Заявницею попередня правова кваліфікація не оспорюється.

Даних про дату отримання заявницею копії оскаржуваної постанови у матеріалах кримінального провадження немає.

Тому вважаю, що заявниця не пропустила строк на оскарження вказаної вище постанови.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, у ЄРДР було внесено відомості за заявою заявниці про те, що у 2003 р. працівниками відділу обліку та приватизації житла виконкому Ковельської міськради Волинської області було внесено неправдиві відомості до свідоцтва про право власності на квартиру заявниці, чим було вчинено підроблення офіційного документа.

Ч. 1 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення документа, який видається чи посвічується підприємством, установою, організацією, які мають право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою. З об`єктивної сторони підроблення полягає у дії. Підроблення документа це повне виготовлення фальшивого документа, схожого на справжній (відтворення як матеріальної форми, так і змісту носія інформації), чи внесення у справжній з т. з. форми документ неправдивих відомостей; чи зміна змісту або характеру документа шляхом механічних маніпуляцій (дописування, виправлення тексту тощо).

Суб`єктивна сторона такого злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою використання підробленого документа за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання такого документа полягає у бажанні винуватої особи набути певних суб`єктивних прав або бути звільненим від юридичних обов`язків.

Суб`єктом такого злочину є приватна фізична осудна особа певного віку.

Як слідує з копії рішення апеляційного суду Волинської області від 12.10.05 р., встановлено, що прийняттям та оформленням документів на приватизації квартири займалось АТ «Ковельсільмаш» та МДП «Послуга». Основним наймачем квартири під час приватизації являвся ОСОБА_4 , який 03.05.93 р. звернувся із відповідною заявою про приватизацію квартири у спільну сумісну власність також і членів його сім`ї, які постійно проживали у квартирі. На такій заяві позивача маються підписи всіх повнолітніх членів його сім`ї на той час. Було проведено і розрахунок площі квартири з врахуванням 5 ти осіб членів сім`ї. Розпорядженням органу приватизації № 36 від 11.05.93 р. квартира була передана у спільну сумісну власність і свідоцтво було видано із зазначенням власником ОСОБА_4 .. Допитані судом в рамках вказаної вище цивільної справи свідки ОСОБА_6 заввідділом розподілу і приватизації житла виконкому Ковельської міськради, ОСОБА_7 директор МДП «Послуга» посвідчили, що при приватизації квартири у 1993 р. у свідоцтво вносилось прізвище однієї особи, згодом дописувались інші співвласники приватизованого житла, однак, коли саме було вчинено таке дописування у конкретному даному свідоцтві про право власності на житло, їм не відомо. Судом було встановлено, що приватизація квартири була проведена відповідно до закону у спільну сумісну власність як тієї особи, яка вказана первинно при видачі свідоцтва про право власності - ОСОБА_4 , так і тих, які дописані у це свідоцтво із завірянням запису печаткою міської ради при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах - ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..

Слідчим було допитано в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які підтвердили свою та їх дитини ОСОБА_10 - участь у приватизації квартири поряд з ОСОБА_4 у 1993 р., зазначивши, що дані імені ОСОБА_8 у свідоцтві дописано з помилкою « ОСОБА_11 » замість вірного « ОСОБА_12 ».

Слідчим було допитано в якості свідка завідувача Ковельською філією КП «ВО БТІ» ОСОБА_13 , який посвідчив, що у інвентаризаційній справі міститься свідоцтво про право власності на квартиру, так як першопочатково свідоцтво про право власності на житло видавалось власнику органом приватизації і надсилалось до БТІ. Хоча реєстрація квартири у БТІ була проведена і власником було зазначено ту особу, яка була вписана у свідоцтво про право власності на житло, однак, у свідоцтві мається вказівка на проведення приватизації квартири у спільну сумісну власність. Перереєстрація з врахуванням внесених у свідоцтво змін, БТІ не провадилась.

Слідчим було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , яка працювала на посаді начальника відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконкому Ковельської міськради Волинської області у 1993 - 2011 р. р.. Остання показала, що приватизація квартири була здійснена на користь 5 и осіб, однак, за практикою, у свідоцтво вписувалась одна особа, яка була зазначена наймачем квартири, із зазначенням передачі квартир у спільну сумісну власність. У подальшому, з березня 1994 р. оформлялись свідоцтва про право власності із зазначенням прізвищ усіх співвласників квартири. З 1996 1997 р. р. у свідоцтва, видані до 1994 р., вносились зміни і у свідоцтві вказувались усі співвласники, а не один. Про таке переоформлення орган місцевого самоврядування навіть оголошував у ЗМІ. Однак, заяви про внесення виправлення щодо свідоцтва про цій квартирі немає. На даний час свідоцтва цього взірця законної сили не мають і необхідним є виготовлення свідоцтва нового взірця.

Слідчим було проаналізовано і копії матеріалів вказаної вище приватизаційної справи, що свідчать про те, що приватизація квартири була здійснена у 1993 р., дійсно, на користь 5 ти осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..

Тому вважаю, що звернення із заявою про злочин задля доведення підробки вказаного вище свідоцтва було зумовлене виниклими у 2004 р. спорами між членами сім`ї заявниці, у т. ч. з приводу квартири.

Крім того, враховую, що хоча заявниця стверджує, що вона не є власником будь- якої квартири в порядку реалізації права на приватизацію державного (відомчого) житлового фонду, тим більше, участі у приватизації спірної квартоири не приймала у 1993 р., однак, у її паспорті на стор. 7 міститься штам про використання такого права в певній частці.

Таким чином, слідчим вірно встановлено, що у діях осіб, вказаних у постанові про закриття кримінального провадження, відсутній склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Події, описані заявницею, як встановлено достеменно, не містять ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Перевірка доводів заяви про злочин перевірена повно, об`єктивно.

З такими висновками слідчого слід погодитись, так як такий висновок об`єктивно підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Оскільки рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято з врахуванням вказаних вище обставин, є законним, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги відмовити.

На постанову протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1