УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2018 року

м. Київ
справа № 464/3885/17

провадження № 51-400ск17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 9 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2018 року,
встановив:
Не погоджуючись з постановленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями, захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, вона буде повернута.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК ним знову не дотримано, недоліки не усунуто. Зокрема, замість нової касаційної скарги захисник подав заяву про усунення недоліків, що перешкоджає реалізації положень ст. 430 вказаного Кодексу. ОСОБА_4 залишив поза увагою, що законом не передбачено надсилання учасникам судового провадження копії касаційної скарги, яку було залишено без руху.
Крім того, як убачається із змісту заяви, захисник повторно заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, неповноту судового розгляду, також не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Також, ставлячи питання про необхідність скасування постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень, захисник ОСОБА_4 не конкретизував, яких порушень вимог закону допустився апеляційний суд, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення і були б безумовною підставою, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК для зміни оскаржуваного судового рішення касаційним судом, з огляду на положення статей 370, 412-414, 419 цього Кодексу.

Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексуперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що захисник ОСОБА_6 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 9 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2018 року, разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3