Справа № 346/1025/18
Провадження № 11-кп/779/206/2018
Категорія ч.2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою (далі АС) заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 , на вирок Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2018 року по кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, з середньою освітою, не одружений, депутатом не являється, не судимого, українця, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 186 КК, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК покладено на ОСОБА_8 такі обовязки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в силу залишено раніше обраний - домашній арешт.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої злочином, залишено без розгляду.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до положень ст.100 КПК.

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що шляхом застосування насильства, відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_10 .

Цей злочин вчинено за таких обставин.

Так, 30.12.2017 року приблизно о 22.00 год. обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на вул. Сагайдачного в с. Корнич Коломийського району, побачив потерпілу ОСОБА_10 , яка йшла попереду нього та в правій руці тримала мобільний телефон марки SAMSUNG SM-1320 OF, чорного з сірим кольору, IMEI: НОМЕР_1 , по якому розмовляла. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_11 виник умисел на відкрите викрадення належного потерпілій ОСОБА_12 мобільного телефону.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов зі спини до потерпілої ОСОБА_12 та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, застосовуючи фізичну силу,завдав один удар кулаком лівої руки в ліву скроневу ділянку голови потерпілої ОСОБА_12 , від якого остання впала та випустила телефон на землю, а обвинувачений ОСОБА_11 відкрито, з корисливих мотивів, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс ще два удари кулаком руки в голову потерпілій ОСОБА_12 , яка усвідомлюючи вчинення відносно неї відкритого викрадення її майна, почала кричати та кликати на допомогу. В свою чергу обвинувачений ОСОБА_11 підняв із землі мобільний телефон марки SAMSUNG SM-1320 OF, чорного з сірим кольору, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, який знаходився в силіконовому чохлі із золотистими блискітками, вартістю 50 (п`ятдесят) гривень та із вмонтованою сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 (двадцять) гривень, після чого обвинувачений ОСОБА_11 з пограбованим майном місце скоєння злочину покинув та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2570 (дві тисячі п`ятсот сімдесят) гривень.

В результаті застосування обвинуваченим ОСОБА_11 стосовно потерпілої ОСОБА_12 насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я. останній спричинено тілесні ушкодження у виді синця в лівих орбітальної, виличної, скроневої та лобної ділянок голови з садном на його фоні в лівій скроневій ділянці та крововиливом у склеру лівого ока; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 23.01.2018 року наявні у потерпілої ОСОБА_12 ушкодження м`яких тканин голови (синець, з садном на його фоні) відносяться до легкого тілесного ушкодження, а черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У своїй АС прокурор, вказує, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 подав пояснення, в порядку ст.42 КПК , з яких вбачається, що він щиро розкаюється, потерпілій повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода,позитивно характеризується, за місцем проживання, обіцяє ніколи не вчиняти новий злочин.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану АС, просить призначити новий судовий розгляд, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечує АС, просить вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Отже, суд у вироку повинен навести мотиви прийнятого рішення й точно сформулювати свої висновки, в тому числі викласти обвинувачення доведене судом.

Таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався, а навпаки допустив непоправні істотні порушення матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити справедливий вирок.

Відповідно до положень ч.1 ст. ст. 91 КПК, у кримінальному провадженні крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно п.2 ч. 3 ст.374 КПК, у мотивувальній частині вироку, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статті закону України про кримінальну відповідність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Як вбачається з вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої спричинив тілесні ушкодження її , які відносяться до легких, а саме : ушкодження м`яких тканин голови (синець, з садном на його фоні) та застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої спричинив їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я , а саме: черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, та відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_10 .

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.186 КК, проте не навів у вироку належним чином обґрунтованих мотивів такого рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються ч.2 ст. 186 КК.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження насильство до потерпілої була застосовано, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, так і насильство небезпечне для життя і здоров`я потерпілої, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог, як матеріального, так і процесуального права.

Так, для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень в злочинах проти життя та здоров`я особи та правильної кваліфікації дій обвинуваченого, є наявність висновку судового експерта. Як вбачається з матеріалів справи, висновок медичного експерта відсутній, що є порушенням, яке перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу і постановити справедливе судове рішення.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК без дослідження доказів стосовно обставин справи, що суперечить принципу верховенству права, закріпленого в ч.1 п.1 ст.7 КПК при розгляді даного кримінального провадження

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушенення вимог кримінального процесуального закону та безпідставно розглянув кримінальне провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК , оскільки існують вищевказані суперечності.

Якщо судом буде доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК, у такому самому об`ємі і при збереженні обставин, що пом`якшують покарання, то призначене йому покарання із застосуванням положення ст.75 цього Кодексу слід вважати м`яким.

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати вказані в ухвалі порушення, повно й об`єктивно дослідити всі докази і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції згідно з ч.2 ст.415 КПК не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги апеляційний суд не перевіряє і вони підлягають дослідженню при новому розгляді.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Коломийського міськрайоннного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_3