Справа № 438/137/18
Номер провадження 1-кп/438/65/2018
В И Р О К
Іменем України

18 жовтня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000085 від 14 лютого 2018 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, який проживає за адресом: АДРЕСА_1 , громадяна України, з неповною середньо освітою, не одруженого, працюючого комірником приватного підприємства «Боровик», раніш судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області від 06 вересня 2018 року за ч.2 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

та стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Борислава Львівської області, який проживає за адресом: АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, середньомісячний дохід зі слів обвинуваченого 4-5 тисяч гривень, раніш не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в групі осіб, 14 лютого 2018 року приблизно о 01 години 00 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, нанесли декілька ударів кулаками рук, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 три-чотири удари кулаками рук та обвинувачений ОСОБА_4 два-три удари кулаками рук в ділянку голови ОСОБА_8 , чим заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, садна на чолі, на спинці носа справа, на нижній губі зліва, синці на чолі, в ділянці правої вушної раковини, в правій завушній ділянці, в ділянках обох виличних дуг, на спинці носа, в ділянках обох очиць. Тілесні ушкодження закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, що малось у ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №107 від 15 лютого 2018 року відносяться до легкого ступеня тяжкості, як таке, що викликало короткочасний розлад здоров`я. Інші ушкодження, що мались у нього, відносяться до легкого ступеня тяжкості .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, щиро розкаявся у скоєному, та надав суду наступні показання. Зокрема показав, в ніч на 14 лютого 2014 року подзвонив обвинуваченому ОСОБА_4 та повідомив, що потерпілий ОСОБА_8 протиправно не випускає з квартири матір обвинуваченого ОСОБА_3 та колишню дружину обвинуваченого ОСОБА_4 разом із неповнолітніми дітьми обвинуваченого ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_3 визнає, що на момент вчинення кримінального правопорушення він та обвинувачений ОСОБА_4 перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Близько 01 години 14 лютого 2014 року обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без згоди потерпілого зайшли до квартири АДРЕСА_3 , розбивши скло на веренді, через яке у подальшому відкрили двері квартири. Зайшовши в приміщення завдали потерпілому ОСОБА_8 численних ударів в ділянку голови. Зокрема обвинувачений ОСОБА_3 визнає, що завдав три-чотири удари кулаками рук в ділянку голови потерпілого. Категорично заперечує заподіяння ударів ногами у взутті, як зазначено в обвинувальному акті, оскільки наносив удари кулаками потерпілому, який знаходився у вертикальному стані і заподіяти удари ногами обвинувачений потерпілому не міг. У всьому іншому повністю визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просить суд суворо не карати.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, щиро розкаявся у скоєному, та надав суду аналогічні показання показам обвинуваченого ОСОБА_3 . Зокрема, підтвердив заподіяння ударів потерпілому ОСОБА_8 виключно ударами кулаків рук обвинуваченими. Потерпілий ОСОБА_8 під час нанесення йому побоїв перебував у вертикальному стані, - на ногах, а під кінець лише спиною опирався у стіну, відповідно наносити удари ногами обвинувачені не могли. Обвинувачений ОСОБА_4 визнає, що на момент вчинення кримінального правопорушення він та обвинувачений ОСОБА_3 перебували у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений також визнає, що завдав два-три удари кулаками рук в ділянку голови потерпілого. Просить суд суворо не карати.

Враховуючи часткове визнання вини обвинуваченими, доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за обставин, викладених у фабулі обвинувачення, підтверджуються крім часткового визнання вини обвинуваченими дослідженими у судовому засіданні обґрунтованими наступними доказами.

даними судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 за №107 від 16 лютого 2018 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, садна на чолі, на спинці носа справа, на нижній губі зліва, синці на чолі, в ділянці правої вушної раковини, в правій завушній ділянці, в ділянках обох виличних дуг, на спинці носа, в ділянках обох очиць. Тілесні ушкодження закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, що малось у ОСОБА_8 , відносяться до легкого ступеня тяжкості, як таке, що викликало короткочасний розлад здоров`я. Інші ушкодження, що мались у нього, відносяться до легкого ступеня тяжкості;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26 лютого 2018 року за участі підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , під час якого останні добровільно показали та відтворили обставини вчинення ними даного кримінального правопорушення;

зазначені обставини, підтверджуються оглянутим під час судового розгляду СД-диском із відеоматеріалами відзнятих під час проведення слідчого експерименту від 26 лютого 2018 року та визнаний у подальшому постановою слідчого від 26 лютого 2018 року речовим доказом;

даними протоколу огляду місця події від 14 лютого 2018 року, зокрема приміщення квартири АДРЕСА_3 та було виявлено залишки пошкодженого пройому металопластикового вікна, ближче до низу балкона.

Аналізуючи та оцінивши вищевказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, суд вважає що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду викладені в обвинувальному акті заподіяння ударів обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «ногами у взутті» у ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 .

Враховуючи покази під час судового розгляду обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , де обоє категорично заперечують нанесення ударів потерпілому ногами, враховуючи досліджені судом письмові докази, суд вважає за необхідне виключити з обвинувального вироку твердження про нанесення обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «ногами у взутті» у ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, законодавцем віднесено до злочинів невеликої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, зокрема те, що є раніш судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, не одружений, на обліку лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, працює, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді штрафу, а також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зіст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та приймаючи до відома досудову доповідь Дрогобицького міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання, в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді штрафу, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_3 вироком Бориславського міського суду Львівської області від 06 вересня 2018 року засуджений за ч.2 ст.296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно судом встановлено, що ОСОБА_3 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке вчинено обвинуваченим до постановлення попереднього вироку Бориславського міського суду Львівської області від 06 вересня 2018 року, тому суд вважає за необхідне при призначенні покарання обвинуваченому, керуватися положеннями ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже покарання за даним вироком складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Далі, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, законодавцем віднесено до злочинів невеликої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу винного, раніш не судимого, має постійне місце проживання, не одружений, на обліку лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не працює, середньомісячний дохід зі слів обвинуваченого 4-5 тисяч гривень, на утриманні двоє малолітніх дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді штрафу, а також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зіст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та приймаючи до відома досудову доповідь Дрогобицького міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді штрафу, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинувачених не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих доходів громадян - 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України призначене покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 06 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, та призначене покарання за даним вироком складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Борислава Львівської області, винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих доходів громадян - 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Речовий доказ: СД-диск із відеозаписом слідчого експерименту від 26.02.2018 року - залишити при матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1