Справа № 751/3569/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/692/2018
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника виправної колонії № 44 ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 травня 2018 року засуджена ОСОБА_9 звернулася з клопотанням до Новозаводського районного суду м. Чернігова щодо умовно-дострокового звільнення її від відбування покарання, посилаючись на те, що своїм старанним відношенням до праці довела своє виправлення, а також на відсутність стягнень, стан здоров`я та активну участь у житті колонії.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова засудженій було відмовлено у задоволенні клопотання. Таке рішення суду мотивоване тим, що відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Враховуючи психологічну характеристику, стан її здоров`я, її ставлення до лікування та відсутність протипоказань, несумлінне ставлення до праці, оскільки відсоток виконання норми виробітку нижчий за середньо бригадний, до засудженої раніше застосовувався іспитовий строк, звільнялась умовно-достроково та знову потрапила в місця позбавлення волі, суд дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_9 не довела своє виправлення за весь період строку відбування покарання, вона не готова до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, захисник просить скасувати ухвалу суду та прийняти рішення про застосування до засудженої ОСОБА_9 умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України. На думку захисника, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути справу. Вважає висновки адміністрації ЧВК № 44 щодо характеристики ОСОБА_9 помилковими та такими, що не відповідають дійсності. Вказує, що засуджена відбула встановлену законом частину строку відбування покарання, та вважає, що за весь час відбування покарання поводила себе виключно сумлінно. Зазначає, що ОСОБА_9 жодного разу не отримувала стягнень, не порушувала режиму та правила внутрішнього розпорядку, має безліч тяжких захворювань, часто проходить лікування в інших виправних установах, а тому у неї виникають труднощі у виконанні норми виробітку на рівні середньо бригадного, та труднощі з постійною участю у культурно-масових заходах установи. Вважає, що при ухваленні рішення судом мало місце неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, представника колонії, яка висловила думку про те, що засуджена не стала на шлях виправлення, та не настільки тяжко хвора, а тому не може бути звільнена умовно-достроково, перевіривши матеріали судової справи та особової справи засудженої, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК, суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженої, її поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу він в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженої від покарання.

Розглядаючи клопотання, суд, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду, враховуючи характеристику ЧВК № 44, зваживши при цьому на те, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, не довела своє виправлення, за весь період відбування покарання характеризується посередньо стягнення та заохочення не оголошувались, несумлінне ставлення засудженої до праці, оскільки відсоток виконання норми виробітку нижчий за середньо бригадний, засуджена кілька разів брала участь у культурно-масових заходах, те, що до засудженої раніше застосовувався іспитовий строк, звільнялась умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробила та знову потрапила в місця позбавлення волі, тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, у зв`язку з чим цілком правомірно відмовив в задоволенні клопотання останньої про її умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

З огляду на вищевикладене, за час відбування покарання з 2015 року по даний час засуджена ОСОБА_9 хоча і не мала дисциплінарних стягнень та заохочень, апеляційний суд не має впевненості в тому, що засуджена стала на шлях виправлення, а тому висновок місцевого суду, викладений в ухвалі від 01 червня 2018 року про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженої ОСОБА_10 є правильним і підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407-409, 411-419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4