Справа №518/1388/18
УХВАЛА
06 листопада 2018 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Молдова, громадянина Молдови, росіянина, не одруженого, тимчасово не працюючого, засудженого вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 липня 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі, про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В:
Заява ОСОБА_2 надійшла до Ананьївського районного суду Одеської області 5 листопада 2018 року з Апеляційного суду Одеської області після визначення підсудності у зв`язку з неможливістю утворення складу суду для її розгляду у Ширяївському районному суді Одеської області, якому вона підсудна згідно ст.539 КПК України.
В своїй заяві ОСОБА_2 просить суд застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
При цьому, вивчивши заяву та додані до неї матеріали суд приходить до висновку про необхідність її залишення без розгляду з наступних підстав.
З заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 останній раз було засуджено 4 липня 2013 року вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі.
В подальшому ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2016 року відповідно до Закону України «Про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання» ОСОБА_2 зараховано строк попереднього ув`язнення у період з 6 грудня 2012 року по 4 серпня 2013 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2017 року ОСОБА_2 замінено не відбуту частину покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців 26 днів.
З наведеного вбачається, що станом на 6 листопада 2018 року ОСОБА_2 відбув більш ніж призначеного судом покарання.
Частиною 1 статті 81 КК України визначено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
При цьому, частиною 3 статті 81 КК України визначено умови умовно-дострокового звільнення від покращання в залежності від тяжкості вчиненого особою злочину та фактичного відбуття засудженим певної частини покарання.
Відповідно до положень ст.12 КК України злочин, за який засуджено ОСОБА_2 , є особливо тяжким.
При цьому, ч.1 ст.115 КК України передбачає прямий умисел особи на вчинення злочину.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Водночас, частиною 2 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, заява ОСОБА_3 не містить жодних відомостей про те, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, порядок розгляду судом питань про умовно-дострокове звільнення від покарання визначено ст.ст.537-539 КПК України.
Так, п.2 ч.1 ст.537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
При цьому, частиною 1 статті 539 КПК України визначено коло суб`єктів, які можуть звертатися до суду з клопотаннями (поданнями) про вирішення питань, які виникають під час та після виконання вироку, а саме: прокурор, засуджений, його захисник, законний представник, органи або установи виконання покарань, а також інші особи, установи або органи у випадках, встановлених законом.
Зі змісту ч.1 ст.539 КПК України вбачається, що нею визначено загальне коло суб`єктів звернення до суду з клопотанням (поданням) про вирішення питань, які виникають під час та після виконання вироку, без їх диференціації за предметом звернення.
Водночас, статтею 154 Кримінально-виконавчого кодексу України більш детально визначено порядок звільнення від відбування покарання.
Так, ч.3 ст.154 КВК України визначено, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Зі змісту частини 3 статті 154 КВК України вбачається, що до кола суб`єктів звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання віднесено лише органи або установи виконання покарань.
Зазначене відповідає умовам звільнення від відбування покарання, визначеним ч.2 ст.81 КК України, оскільки лише інформація органів або установ виконання покарань може дати достовірну інформацію про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З наведеного вбачається, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання мало б бути відмовлено, оскільки вона подана не уповноваженим на те суб`єктом та не містить доказів, які б підтверджували те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Проте, враховуючи положення ч.7 ст.539 КПК України, ч.7 ст.154 КВК України, якими встановлено обмеження на повторне звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, з метою уникнення обмеження права засудженого на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд вважає за необхідне залишити заяву ОСОБА_2 без розгляду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, ст.154 КВК України, -
У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Молдова, громадянина Молдови, росіянина, не одруженого, тимчасово не працюючого, засудженого вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 липня 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі, про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без розгляду.
Копію ухвали направити засудженому та установі виконання покарань.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1