Справа № 743/1006/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/246/2018
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про арешт майна, а саме мотоцикла марки HARLEY DAVIDSON, моделі ROAD KING, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 .

Слідчий суддя, мотивуючи винесене ним рішення вказав, що при винесенні постанови про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно, органами досудового розслідування не було надано будь-яких даних про наявність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а саме, підробки номерних знаків чи свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, передбаченого ст. 290 КК України, оскільки єдиною підставою для внесення даних до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за вказаною нормою кримінального закону є перебування мотоциклу марки HARLEY DAVIDSON моделі ROAD KING д.н.з. НОМЕР_1 в розшуку, згідно бази Інтерполу, та в свою чергу не містить будь-якої інформації, яка є підставою для слідчого вважати виявленими ознаки саме кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, а тому вважає, що вилучений транспортний засіб не відповідає критеріям речового доказу, визначеним у ст. 98 КК України.

На зазначену ухвалу слідчого судді, прокурором Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати винесене рішення та задовольнити вимоги його скарги щодо накладення арешту на мотоцикл марки HARLEY DAVIDSON моделі ROAD KING д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки слідчого судді є необ`єктивними та передчасними, оскільки судом не враховано, що даний мотоцикл по теперішній час рахується в обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу, а відсутність арешту на транспортний засіб та його повернення особі власнику, може позбавити органи досудового розслідування можливості проведення експертизи, номерів, вузлів та агрегатів мотоцикла, а також свідоцтва про реєстрацію, що може негативно вплинути на виконання вимог Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 26 лютого 1997 року №54/1858, та перешкодити з`ясуванню в даному випадку наявності складу злочину, передбаченого ст. 290 КК України, що і має бути вирішено за результатами досудового розслідування після проведення ряду слідчих дій.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання про арешт майна, а саме мотоцикла марки HARLEY DAVIDSON, моделі ROAD KING, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 131-132 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При вирішенні питання про арешт майна, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для його арешту; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст. 170 цього Кодексу.

На думку суду апеляційної інстанції, зміст клопотання про накладення арешту на майно, а саме мотоцикла марки HARLEY DAVIDSON моделі ROAD KING д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , не дають підстав для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, оскільки стороною кримінального провадження не наведено достатніх підстав вважати, що воно може бути доказом у кримінальному провадженні №0000264 від 16 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, можливість його використання у кримінальному провадженні, не надано належного обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що арешт майна у даному кримінальному провадженні не є необхідним для забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, тобто для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, на які у своїй апеляційній скарзі вказує прокурор.

Крім того, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, а ні прокурор, а ні слідчий не змогли вказати на те, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення наявні на мотоциклі, та які ж інші відомості він містить, що можуть у подальшому слугувати доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, в межах кримінального провадження не здобуто достатніх доказів та не доведено поза всяким розумним сумнівом підстав, які б свідчили про необхідність накладення заборони на відчуження вказаного рухомого майна.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а доводи апеляційної скарги про наявність підстав для накладення арешту на вказаний мотоцикл не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим, вважає за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про арешт майна, а саме мотоцикла марки HARLEY DAVIDSON, моделі ROAD KING, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4