Провадження№ 1-кп/127/509/18
У Х В А Л А

25 липня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2017 р. за № 0000270 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачає. Просить призначити судовий розгляд кримінального провадження, в який викликати сторони кримінального провадження та свідків. Заперечив проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зазначені захисником обставини не є підставами для повернення обвинувального акта.
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , позицію якої підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, фактичні обставини викладені не повністю, а викладено лише зміст підозри, з якої фактично не зрозуміло у чому саме обвинувачується ОСОБА_3 . Зазначене унеможливлює здійснення належного захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним. Вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а отже має бути повернутий прокурору.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Відповідно до частини 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Так, статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Частиною 1 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист, що чітко визначено національним законодавством, в тому числі, і рішеннями Європейського суду з прав людини.
Аналіз змісту обвинувального акта у даному кримінальному провадженні свідчить про те, що при його складанні було дотримано вимог статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.
В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказані дані про час, місце, спосіб вчинення злочину, форму вини та достатньо повно сформульовано обвинувачення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 190 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить, як виклад фактичних обставин, вчиненого кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) викладено чітко і конкретно, так, як вони встановлені органом досудового розслідування.
Отже, суд вважає, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація в обвинувальному акті викладені досить конкретно та не становлять перешкод для призначення судового розгляду кримінального провадження, під час якого пред`явлене обвинувачення повинно доводитися стороною обвинувачення.
Крім того, суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання, суд не може оцінювати фактичні обставини кримінального провадження, на які посилається захисник у своєму клопотанні, оскільки це відповідно до вимог ст. ст. 314, 315 КПК України не є предметом дослідження під час підготовчого судового засідання, а підлягає встановленню під час судового розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів.
Натомість під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.
На підставі викладеного суд вважає, що клопотання захисника про повернення обвинувального акта не містить посилань на недоліки обвинувального акта, які б об`єктивно перешкоджали суду призначити судовий розгляд кримінального провадження, а тому суд дійшов висновку, що клопотання захисника про повернення обвинувального акта є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.
Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження згідно ч. 3 ст. 315 КПК України від учасників кримінального провадження не надходило.
Враховуючи вимоги ст. 27 КПК України, судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання необхідно викликати сторони судового провадження та свідків.
Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 5 ст. 314, ч. 1 ст. 314-1 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді. З метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.
Отже, з положень ч. 5 ст. 314 КПК України вбачається, що доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь є правом, а не обов`язком суду.
Враховуючи позицію сторін судового провадження, які не заявляли клопотань про доручення органу пробації скласти досудову доповідь, суд дійшов висновку, що в дорученні представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь потреби немає.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає, що слід призначити судовий розгляд кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у відкритому судовому засіданні о 16 год. 30 хв. 01 серпня 2018 року в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, зал судових засідань №28.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.
В судове засідання викликати сторони судового провадження та свідків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя