Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 234/11731/16-к
провадження № 51-1242км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 01 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001730, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Горлівка, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 01 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Вирішено питання цивільного позову та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
12 червня 2016 року близько 21:15 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля сьомого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , в процесі розпивання спиртних напоїв під час сварки з ОСОБА_8 , яка переросла в бійку, умисно наніс ОСОБА_9 , яка намагалася розборонити бійку, один удар пляшкою по голові, заподіявши тілесні ушкодження, які потягли непоправне знівечення обличчя, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі з доповненням до неї захисник ОСОБА_6 зазначає вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог стверджує про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки останній спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження з необережності, діючи в стані необхідної оборони від протиправних дій ОСОБА_8 . Вказує на невідповідність вироку місцевого суду вимогам ст. 374 КПК України, а ухвали суду апеляційної інстанції ст. 419 КПК України. Наголошує на тому, що судами неналежно перевірено та враховано дані про особу ОСОБА_7 , у тому числі у частині наявності у нього хвороб, як дані, що характеризують останнього.

На касаційну скаргу захисника надійшло заперечення від прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, в яких він стверджує про законність та обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_7 , у тому числі в частині кваліфікації дій останнього.

Позиції інших учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга є необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та твердження, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 не заперечує, що діями ОСОБА_7 було заподіяно ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному заподіянні ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкодженьвідповідає фактичним обставинам справи, підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і є обґрунтованим.

Твердження захисника про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки останній спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження з необережності, діючи в стані необхідної оборони від протиправних дій ОСОБА_8 , є безпідставними і спростовуються правильно оціненими та детально наведеними у вироку доказами.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується його показаннями, наданими суду, у яких він у межах свого захисту, не заперечував того, що внаслідок його дій ОСОБА_9 спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_8 , які узгоджуються з дослідженими судом даними протоколів слідчих експериментів, висновку судово-медичної експертизи № 219 від 12 липня 2016 року про те, що саме ОСОБА_7 умисно наніс удар пляшкою по голові ОСОБА_9 , стала між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Твердження про спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень з необережності під час необхідної оборони, які висловлювались ОСОБА_7 і його захисником в судах першої та апеляційної інстанцій, ретельно перевірялися судами, однак свого підтвердження не знайшли.

Свої висновки щодо отриманих доказів та їх оцінки в сукупності з іншими наведеними у вироку доказами суди належним чином мотивували. З цими висновками погоджується і колегія суддів. У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 не навів ніяких інших доводів і доказів, які б спростовували висновки суду першої та апеляційної інстанцій з цих питань.

Всебічно дослідивши та оцінивши всі докази у сукупності, суд дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і не встановив підстав для перекваліфікації його дій на ст.128 КК України, як про це зазначено в касаційній скарзі.

Перевіркою матеріалів провадження не встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
Вирок місцевого суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, а ухвала суду апеляційної інстанції ст. 419 КПК України.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України місцевий суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого, який не судимий, за місцем проживання характеризувався формально, на диспансерному обліку за місцем проживання не перебував, є тимчасово переміщеною особою, обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд, погоджуючись із вироком місцевого суду, дійшов правильного висновку що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним злочину, даним про його особу та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Твердження захисника ОСОБА_6 про неналежне врахування судом апеляційної інстанції даних про особу ОСОБА_7 , які були додатково надані до суду апеляційної інстанції, у тому числі щодо стану його здоров`я, невмотивовані та безпідставні, оскільки в апеляційній скарзі стороною захисту не порушувалося питання про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого внаслідок суворості.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

вирок Краматорського міського суду Донецької області від 01 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3