Справа № 520/6182/18
Провадження № 1-кс/520/2700/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001705 від 14.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого суді надійшло клопотання слідчого, погодженого прокурором про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області 14.05.2018 внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001705 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами у сумі 57000 доларів США, належними ОСОБА_5 .

Крім того, 14.05.2018 СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001706 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами у сумі 41000 доларів, США належними ОСОБА_6 та ОСОБА_7

15.05.2018 на підставі ч. 1 ст. 217 КПК України вказані матеріали досудових розслідувань об`єднанні в одне кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001705.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 06.08.2014 між ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з іншої укладено нотаріально посвідчений попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_8 зобов`язується продати, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов`язуються купити в рівних частках квартиру на 4-ому поверсі котеджу АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Крім того, відповідно до вказаного договору ОСОБА_8 отримав повністю при підписанні цього договору від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рахунок майбутнього продажу квартири грошову у суму у розмірі 381 225,30 гривень, що в еквіваленті складає 31000 доларів США.

Також договором передбачено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов`язуються остаточну суму в гривні, що в еквіваленті складатиме 10000 доларів США виплатити до 06.08.2016.

Відповідно до договору ОСОБА_8 зобов`язується з моменту повної оплати за квартиру до 06.08.2016 підготувати документи для оформлення реєстрації права власності на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у Державного реєстратора, в тому числі отримати та надати правовстановлюючий документ на нерухомість, зареєструвати право власності, отримати довідки про відсутність заборгованості за комунальні послуги та інше.

Сторонам договору також роз`яснено вимоги статей КК України, що передбачають кримінальну відповідальність за шахрайство, підробку і використання підроблених документів.

ОСОБА_8 зобов`язується нікому іншому, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказану в договорі нерухомість не продавати, не дарувати, не надавати в іпотеку, в оренду та найм не здавати, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не вносити.

Також сторін договору попереджено про те, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від виконання умов цього договору, повинна відшкодувати другій сторін збитки, штрафні санкції, а саме: в разі, якщо ОСОБА_8 відмовиться оформити право власності на вказане майно, то грошова сума, яка ним отримана ним повертається, а також повертає грошові кошти у розмірі, що відповідає збиткам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вони понесуть за час дії цього договору, але не пізніше 06.08.2016; в разі якщо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовляться придбати вказане у договорі майно, то грошова сума, ка вже сплачено на день виникнення спору за договором, буде повернена ОСОБА_8 після продажу ним вказаної у договорі нерухомості іншим особам (без урахування вартості реконструкції та проведеного ремонту тощо), але не пізніше 06.08.2016.

На виконання умов попереднього договору від 06.08.2014 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_8 з іншої 11.10.2014 укладено нотаріально посвідчений договір, відповідно до якого між вказаними особами проведено повний розрахунок за квартиру на 4-му поверсі котеджу АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошову суму у розмірі 129500 гривень, що в еквіваленті складає 10000 доларів США.

ОСОБА_8 зобов`язується до 31.03.2015 підготувати документи для оформлення права власності на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також у ході досудового розслідування у якості потерпілих допитано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які пояснили, що станом на 31.03.2015 ОСОБА_8 зазначені у договорі документи не підготував та не виконав свої зобов`язання за договором, грошові кошти останнім також не повертались, будь-які заходи спрямовані на розірвання попередніх договорів ОСОБА_8 не вживались.

ОСОБА_8 потерпілим надано довідку з Адресного реєстру міста Одеси від 13.11.2014 № 57916/1 про резервування адреси об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої зарезервовано адресу АДРЕСА_2 ; висновок КП «БТІ ОМР» від 30.10.2014 № 448496.67 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; розпорядження Київської районної адміністрації від 19.11.2014 № 640 про затвердження вищевказаного висновку та технічний паспорт від 21.11.2014 на квартиру АДРЕСА_4 , виготовлений ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації».

Будь-які інші документи ОСОБА_8 надано не було.

Як пояснювали в ході допиту потерпілі з моменту повного розрахування за квартиру з ОСОБА_8 до травня 2018 року ними проводились ремонтні роботи.

Також, у ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.05.2018 № 123709141 за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 17.08.2015 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 .

З моменту реєстрації права власності на квартиру, яка за попередніми договорами повинна бути відчужена на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 переховується від вказаних осіб, та не вчиняє жодних дій, спрямованих на укладення договору купівлі-продажу квартри.

Натомість у подальшому, а саме 16.09.2015, ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_9 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_9 припинено 29.02.2016 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 17.08.2015, тобто на підставі первинного документу, який став підставою для реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_8 .

В період з 29.02.2016 по 01.03.2017 власником квартири знову є ОСОБА_8 .

01.03.2016 ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , з ОСОБА_10 .

12.12.2017 ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_11 , яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на теперішній час є власницею квартири АДРЕСА_4 .

Так з огляду на викладене, ОСОБА_8 , отримавши від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 41000 доларів США, незважаючи на наявність нотаріально посвідченого попереднього договору від 06.08.2014, укладеного з зазначеними особами про продаж останнім квартири, незважаючи на зобов`язання, передбачені вказаним договором, а саме про зобов`язання нікому іншому, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказану в договорі нерухомість не продавати, не дарувати, не надавати в іпотеку, в оренду та найм не здавати, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не вносити, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність передбачену КК України за шахрайство, на підставі договору купівлі-продажу передає квартиру АДРЕСА_4 іншій особі, а саме ОСОБА_9 .

Так, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , достовірно усвідомлюючи про відсутність у нього наміру, укладати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , шахрайським шляхом заволодів належними їм грошовими коштами у сумі 41000 доларів США.

Так, щодо об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 , існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є доказом злочину, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також існують достатні підстави вважати, що вказаний об`єкт нерухомості може бути відчужений власниками чи перетворений, тому існує необхідність у його збереженні, з метою забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Так, в ході досудового розслідування процесуальним керівником до Київського районного суду м. Одеси було ініційовано клопотання про накладення арешту на майно у вигляді квартири АДРЕСА_4 , яке ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 21.05.2018 було задоволено.

23.05.2018 вказана ухвала для організації виконання була направлена до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, однак з листа останніх вбачається, що виконати вказану ухвалу останні не мають можливості, оскільки ними на підставі ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 17 «Порядку державної реєстрації прав нерухомого майна та їх обтяжень» було прийнято рішення про зупинення державної реєстрації обтяжень у вигляді арешту стосовно вищевказаного об`єкту нерухомого майна, у зв`язку з тим, що власником вказаного об`єкту нерухомості було подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного майна, яка останньою кожен десятий день поновлюються, тим самим перешкоджає здійснити відповідну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на майно.

У зв`язку з вищевикладеним, в ході досудового розслідування виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про винесення ухвали суду щодо заборони вчинення будь-якими особами нотаріальних та реєстраційних дій відносно об`єкту нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_4 за реєстраційним номером майна 101 із забороною його використання будь-якими особами, оскільки вказана заборона може бути скасована лише за рішенням суду, що у свою чергу забезпечить його збереження та унеможливить факт його подальшої реалізації третім особам. Вказане клопотання слідчий просить розглядати без виклику власника майна.

В судовому засіданні прокурор клопотання про накладення арешту майна підтримала у повному обсязі та просила слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі майна.

Наявними матеріалами клопотання, а саме протоколом допиту потерпілого від 15.05.2018 року, попереднім договором від 06.08.2014 року, договором від 11.10.2014 року, а також відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна доводиться наявність обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого в частині того, що майно, з клопотанням про накладення арешту на яке звертається слідчий, відповідає ознакам ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме є предметом можливого вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, в цілях запобігання відчуження такого майна іншим особам.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в рамках даного кримінального провадження може бути пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про те, що на даний час існує необхідність в забезпеченні подальшого можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення.

Викладене в сукупності свідчить про можливість виконання завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Слідчий суддя також вважає за необхідне застосувати заборону користування зазначеним у клопотанні майном, оскільки, як вбачається з клопотання сторони обвинувачення, виконати ухвалу слідчого судді від 21.05.2018 року не вдалося у зв`язку з тим, що власником вказаного у клопотанні об`єкту нерухомості було подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного майна, яка такою особою кожен десятий день поновлюється, тим самим перешкоджає здійснити відповідну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на майно.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження зазначеного у клопотанні майна, оскільки таке майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, що свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, враховуючи можливу необхідність в подальшому в забезпеченні відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, беручи до уваги наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в цілях забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, клопотання слідчого підлягає задоволенню. Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна, слід розглянути без виклику особи, яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001705 від 14.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_4 за реєстраційним номером майна 01, із забороною вчинення будь-якими особами нотаріальних та реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, а також із забороною його використання будь-якими особами.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1