Справа № 183/5581/17
№ 1-кп/183/428/18
В И Р О К
іменем України

07 червня 2018 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000028, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Новомосковськ, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
З 25 лютого 2013 року ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем (іпн. НОМЕР_1 , - ФОП ОСОБА_3 ), який зареєстрований Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції Дніпропетровської області, про що 25.02.2013 року, зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0005515, за юридичною адресою: м. Новомосковськ, вул. Паланочна (Комсомольська), 41/13, та знаходиться на податковому обліку в Новомосковській об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
ОСОБА_3 , будучи фізичною особою підприємцем зобов`язаний згідно вимогам діючого законодавства, а саме відповідно до:
- ст. 67 Конституції України - сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом;
- п. 16.1.4 ст. 16, п. 36.5 ст. 36, ст.ст. 57,87,202 Податкового кодексу України, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку.
Крім того, ОСОБА_3 , будучи фізичною особою підприємцем, застосовував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності та мав другу групу платника єдиного податку, у зв`язку з чим, був зобов`язаний дотримуватись вимог:
ст. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України № 2755 -ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), а саме:
«Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку (п.291.4 ст. 291):
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
-не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб:
-обсяг доходу не перевищує 1500 000 гривень»;
- п.293.8 ст. 293 Податкового кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями):
«Ставки, встановлені пунктами 293.3 - 293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей:
2) платники единого податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 ст. 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки единого податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.
Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку единого податку у розмірі 15 відсотків.
Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.»;
- п.181.1 ст. 181, п. 183.10 ст. 18.3, п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI:
«У разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися, як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст. 153 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації, як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах:
в) 7 відсотків по операціях з: постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України»
Разом з тим, ОСОБА_3 , будучи фізичною особою підприємцем, достовірно знаючи про істинні результати своєї фінансово-господарської діяльності, діючи умисно, з корисливих мотивів, в період часу з 01 січня 2016 року по 20 вересня 2016 року порушив вимоги п.293.4 ст. 293 Податкового кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), у зв`язку, з чим не сплатив єдиний податок в 2016 році, що призвело до ухилення від сплати вказаного податку в сумі 508 889,68 грн., чим ОСОБА_3 порушив п. 181.1 ст. 181, п. 183.10 ст. 183, п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) шляхом несплати податку на додану вартість за січень - квітень, червень - серпень 2016 року, що призвело до ухилення від сплати вказаного податку в сумі 237 481,86 грн., а в загальній сумі призвело до фактичного ненадходження в бюджет 746 371,54 грн., яка в 1 083 рази перевищує встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є значним розміром, за наступних обставин.
Так, в період часу з 01 січня 2016 року по 20 вересня 2016 року ФОП ОСОБА_3 , здійснюючи фінансово - господарську діяльність пов`язану з придбанням та подальшою реалізацією лікарських засобів на території м. Дніпра (м. Дніпропетровська), більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено, перевищив дозволений п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) граничний ліміт доходу, отриманого від здійснення фінансово - господарської діяльності на суму 3 630 079,76 грн. (без ПДВ - 3 392 597,90 грн.).
У зв`язку з перевищенням граничного ліміту доходу ФОП ОСОБА_3 зобов`язаний був відповідно до вимог п. 293.8 ст. 293 Податкового кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) у 2 кварталі 2016 року подати заяву до ДПІ за місцем реєстрації платника податку та перейти до третьої групи єдиного податку або відмовитись від застосування спрощеної системи оподаткування. Однак, ФОП ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вирішив ухилитись від сплати податків, що входять в систему оподаткування, шляхом приховування доходу отриманого від фінансово-господарської діяльності. З цією метою ФОП ОСОБА_3 не надав відповідної заяви до ДПІ, не перейшов відповідно до третьої групи єдиного податку, не відмовився від застосування спрощеної процедури, а в порушення норм податкового законодавства, склав у невстановленому досудовим розслідуванням місці, податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2016 рік № від 24.02.2017 року, в якій не задекларував істинні результати своєї фінансово-господарської діяльності за період часу з 01 січня 2016 року по 20 вересня 2016 року, тобто приховав її дійсні результати, зменшивши їх в декілька разів та надав вказану декларацію електронною поштою до Новомосковської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, буд.30), тобто за місцем реєстрації як платника податків.
Крім того, ФОП ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, виконуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на умисне ухилення від сплати податків, в порушення п.293.4. ст. 293 Податкового кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) не нарахував ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу.
Також ФОП ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, виконуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на умисне ухилення від сплати податків та в порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.10 ст. 183. п. 193.1 ст. 19.3 Податкового кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та
доповненнями) не нарахував ставку податку на додану вартість у розмірі 7 відсотків до суми перевищення обсягу доходу.
Таким чином, ФОП ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, в порушення положень п. 181.1 ст. 181, п. 183.10 ст. 183, п. 193.1 ст. 193. п.293.4. ст. 293 Податкового кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), шляхом приховування істинних результатів фінансово - господарської діяльності за період часу з 01 січня 2016 року по 20 вересня 2016 року ухилився від сплати податків, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів на суму 746 371,54 грн., що більше ніж у 1000 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є значним розміром, а саме:
- податку на додану вартість в сумі 237 481,86 грн. у наступних періодах:
- січень 2016 року - в сумі 943,21 грн.,
- лютий 2016 року - в сумі 45 297,26 грн.,

- березень 2016 року - в сумі 41 568,61 грн.,
- квітень 2016 року - в сумі 40 479,63 грн.,
- червень 2016 року - в сумі 33 989,62 грн.,
- липень 2016 року - в сумі 33 564,22 грн.,
- серпень 2016 року - в сумі 41 639,31 грн., єдиного податку за 2016 рік в сумі 508 889,68 грн., що більш ніж у 1000 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є значним розміром.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно в період часу з 25 лютого 2013 року по 2018 рік він був фізичною особою - підприємцем, вивчав законодавчу базу, і знав, що треба було сплачувати податки та при перевищенні певної межі доходів - перейти на іншу систему оподаткування, але пропустив строк, у зв`язку з чим, не перейшов до третьої групи платників податків. На даний час він розуміє, що податки потрібно було сплачувати у більшій сумі, і у скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєні кримінальні правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 212 КК України, як умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, що займається підприємницькою діяльністю, без створення юридичної особи, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів у значних розмірах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений є особою, що раніше не судима, скоєний ним злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, обвинувачений на обліках у лікарів не перебуває (а.п.95,96), є особою похилого віку (а.п.32-33), за місцем мешкання характеризується позитивно (а.п.97).

Щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю злочину, суд враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді мінімального штрафу, в дохід держави, передбаченого санкцією статті за відповідний злочин.

Однак, 07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ і відповідно до п. "г" ст.1 зазначеного закону ОСОБА_3 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що на день набрання чинності цим Законом досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.п.32-33).
Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, судом не встановлено, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_3 амністії, яке ОСОБА_3 підтримав в судовому засіданні та також просив застосувати до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році", суд вважає, можливим призначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу, звільнити від його відбування, застосувавши до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році".
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено судово-економічну експертизу, на суму 2971,20 гривень (а.п.88), які підлягають стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень.

На підставі п. "г" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 2971,20 гривень.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1