Справа № 396/541/18
Провадження № 1-кп/396/111/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 вчинив грубе порушення громадського порядку із мотивів явної неповаги до суспільства, із особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, тобто скоїв кримінальне правопорушення за ч.2 ст.296 КК України.
Судом встановлено та доведено, що 11.10.2015 року близько 08.30 год., ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою з іншою особою, перебуваючи у нетверезому стані, помітив легковий автомобіль ЗАЗ «Таврія Нова», НОМЕР_1 сірого кольору, який належить ОСОБА_7 , та який знаходився на вул.. Соборній (колишня Леніна) м. Новоукраїнка Кіровоградської області навпроти Новоукраїнського РВК, біля житлового багатоквартирного будинку №73. Помітивши вказаний автомобіль у ОСОБА_5 та іншої особи, з якою він діяв в групі осіб, виник умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжуватиметься особливою зухвалістю.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, яке,., супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, ОСОБА_5 , діючи спільно з іншою особою, демонструючи п`яну удаль, недотримуючись встановлених правил поведінки у громадських місцях, у присутності сторонніх осіб, та не реагуючи на їх зауваження, підійшов до вказаного вище автомобіля та почав наносити удари ногами та руками в праву сторону даного автомобіля, в результаті чого було деформовано металеву частину його кузову, які потребують відновлювальних робіт.
Згідно висновку експерта №520 від 03.06.2016 року ринкова вартість одного заднього правого бічного скла до автомобіля ЗАЗ «Таврія Нова» складає 213,75 гривень.
З місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник., своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 213.75 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.296 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, від дачі показань відмовився.
Захисник вважає недоведеною вину свого підзахисного, вважає, що його дії можуть бути кваліфіковані за ст.194 КК, а не за ст.296 КК, так як свідки пояснювали, що вони мали намір пошкодити певну машину конкретної особи, а не будь-яку сторонню, випадкову машину.
Допитаний свідок ОСОБА_8 пояснив, що того дня знаходився у м. Новоукраїнка неподалік від ринку поруч із військкоматом, у Таврії було розбито скло (заднє бокове справа), пора доби була тепла, це було зранку, автомобіль стояв передком, колір автомобіля світлий, біля автомашини стояла жінка власник автомобіля, М.Попова він бачив у поліцейській машині, ОСОБА_9 не бачив, було 4-5 працівників поліції, слідчий складав якісь документи і він щось підписував. Підписав протокол, не читаючи його, він посвідчив акт розбитого скла, зауважень він не висловлював. Слідчий казав, що скло розбив ОСОБА_10 .
Допитана свідок ОСОБА_11 пояснила, що події відбувалися три роки назад ближче до осені, вона є Свідком Єгови і стояла біля стенду із буклетами, була разом із ОСОБА_12 , це було в першій половині дня, несподівано вони почули шум, нецензурну лайку, побачили двох хлопців біля машини світлого кольору, вони били ногами по машині збоку та ззаду, машина стояла біля військкомату, у праву сторону машини били ногами та кулаками, це були молоді хлопці до 30 років, подія тривала до 5 хв., поруч стояла машина ОСОБА_13 десь за 20 м., по кольору автомобілі були схожі, цю машину вони били через 15-20 хв., після першої машини, хтось із них казав не чіпай, бо це не та машина. Під час побиття машин вони лаялися матом, після того вони пішли звідти. Хлопці були у стані сп`яніння.
Допитаний свідок ОСОБА_14 пояснив, що три роки назад восени йому сказали, що невідомі б`ють його машину, він працював у взуттєвій майстерні по вул. Соборній не ринку, автомобіль жінка залишила біля ринку біля військкомату вище до школи, власником машини є його жінка ОСОБА_15 , це була бежева ОСОБА_16 , вона стояла від перехрестя 15-20 м., ОСОБА_17 .Тикул сказав йому, що розбили його машину, він наздогнав хлопців, взяв того, у кого були закривавлені руки, бо вважав, що саме він розбив машину, у машині було розбито скло та вигнута права дверка. Свідки Єгови стояли на відстані 20 м. від перехрестя. Хлопцями виявилися ОСОБА_10 і ОСОБА_18 , яких він раніше знав, вони йому опір не чинили, він взяв із собою ОСОБА_19 та повів його до машини, а ОСОБА_20 . ОСОБА_21 пішов геть. Ремонт коштував 2100 грн., 2000 грн. ОСОБА_22 . ОСОБА_21 віддав через 2 тижні.
Допитаний свідок ОСОБА_23 пояснив, що три роки назад він працював у військкоматі. Черговий ОСОБА_24 побачив, що невідомі б`ють чужу машину і викликав поліцію, це було до обіду, він на вулицю не виходив і нікого не бачив, на вулицю виходив лише ОСОБА_25 , він їх бачив із вікна на відстані 20-30 м., вони в той час вже припинили шкодити, машина була світла ОСОБА_16 , передком стояла до військкомату, це були молоді хлопці до 30 років.
Допитаний свідок ОСОБА_24 пояснив, що подія відбувалась біля військкомату три роки назад, він почув як два хлопці гукали свого товариша, і він їм відповів, що його у військкоматі немає, вони казали. Що біля військкомату стоїть машина його товариша ( ОСОБА_16 ), вони почали псувати машину, він їм відповів, що це не машина їхнього товариша, але вони продовжували її нівечити (били по дверях і по капоту), через деякий час вони перейшли до іншої світлої Таврії, яка належала ОСОБА_26 сапожнику, на цій машині вони розбили скло, потім приїхала поліція, далі він нічого не бачив, хлопці були молодими, вони були неадекватними, першу ОСОБА_16 били двоє хлопців, а другу мабуть бив один хлопець. Машини були пошкодженими пом`ятими з обох боків, навколо були перехожі, жінка Свідок Єгови робила їм зауваження, моделі машин були різними, але обидві були Таврії. Це було до обіду зранку, вони намагалися перекинути червону ОСОБА_16 .
Допитаний свідок ОСОБА_7 пояснив, що він під`їхав до ринку у м. Новоукраїнка близько 10 год. ранку, поставив машину біля військкомату, повернувшись побачив що пошкоджене скло та пом`ята дверка, приходив згодом військовий хлопець і пропонував уладнати конфлікт, він відкликав свою заяву і більше його не бачив. Таврія його машина сірого кольору, двері справа були пошкоджені, хлопець ОСОБА_27 казав, що це він її пошкодив, він заплатив йому кошти і претензій до нього він не має. Машина стояла боком до військкомату, хлопець був молоди високий, з іменем ОСОБА_27 він міг помилитися.
Допитана свідок ОСОБА_12 пояснила, що є свідком Єгови, три роки назад до обіду вона була біля військкомату разом із ОСОБА_11 , підійшли двоє молодих хлопців, які лаялися, намагалися перекинути машину, потім перейшли на іншу сторону дороги і те саме робили з іншою машиною, вона викликала із військкомату поліцію, це було на початку жовтня 2015 року, машини стояли неподалік одна від одної, на відстані 30-40 метрів від неї. Вони були нетверезими, машина одна була ОСОБА_28 , вона намагалась їх заспокоїти.
Вирішуючи питання винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_5 , суд виходить із наступного.
Для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання (ВССУ Інформаційний лист 30 січня 2013 року №223-192/0/4-13).
Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране. Зокрема, в основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Об`єктом захисту у ст.296 КК є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебуває і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній умовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Верховний Суд у згаданій постанові (від 4.10.2012 №5-17кс12) акцентував увагу на роз`ясненні, наданому в постанові Пленуму ВС від 22.12.2006 №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з яким суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Початок прояву хуліганства (ст.296 КК) може бути різний: наприклад, особа може завчасно передбачити, що перебуватиме у громадському місці під час проведення якихось заходів, й у зв`язку із цим готується, налаштовує себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно. Однак для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин.
При відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.
Згідно постанови ПВСУ від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч.2 ст.296 у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті (ст.28 КК) мала місце. Кваліфікація за цією ознакою дій осіб, які вчинили злочин за попередньою змовою або організованою групою, не виключає визнання зазначених обставин такими, що обтяжують покарання. Хуліганство, вчинене з особливою зухвалістю, слід кваліфікувати у випадках, якщо хуліганські дії поєднані із знищенням чи пошкодженням чужого майна.
Суд переконався, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України, наявні усі обов`язкові елементи об`єктивної сторони злочину, які відокремлюють його від адміністративного правопорушення дрібного хуліганства.
Судом взято до уваги правовий висновок вищого суду, згідно якого «для кваліфікації дій особи за ст.296 КК обов`язковим є наявність умислу винного саме на порушення громадського порядку» (постанова ВСУ у справі № 5-17кс12 від 04.10.2012 р.).
Зокрема, протиправні дії обвинуваченого були спрямовані проти громадського порядку, тобто проти усталених взаємовідносин громадян між собою та суспільством, заснованих на загальноприйнятих правилах співжиття, спокійних умов побуту та відпочинку людей. Так, на правомірні зауваження свідків обвинуваченому на очевидні порушення ним громадського порядку, останній не реагував, вчиняючи при цьому хуліганські дії. Висловлюючись в громадському місці, яким є загальнодоступна частина населеного пункту, нецензурною лайкою, обвинувачений проявляв явну неповагу до суспільства. При цьому об`єктивна сторона протиправних дій мала умисний та активний характер, обвинувачений усвідомлено діяв з мотивів явної неповаги до суспільства, маючи на меті у грубій формі порушити існуючий громадський порядок.
Вказаний висновок суду відповідає роз`ясненням, викладеним у постанові ПВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006 року, згідно якого «При вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.2 ст.296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, вчинене групою осіб. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (п.п. 3,4 Постанови).
Судом встановлено наявність самої події грубого порушення громадського порядку з боку ОСОБА_5 , що підтверджується показаннями свідків, протоколом огляду місця події від 18.10.2015 року (а.с.39-42), протоколами слідчих експериментів (а.с.62-67), висновком експерта (а.с.44-61), згідно яких встановлено, що подія відбувалась у денний час доби, в присутності перехожих у громадському місці, під час якої ОСОБА_18 , діючи спільно із іншою особою, під час якого ОСОБА_18 та інша особа, висловлювалися грубою лайкою в присутності сторонніх людей, демонстрували свою неповагу до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, що виявлялась у відкритому псуванні чужого майна, на зауваження громадян не реагували. Оскільки стосовно іншого співучасника матеріали виділені в окреме провадження, суд не може вдаватися в оцінку та розмежовувати ступінь участі кожного з них у вчиненні хуліганських дій, проте оскільки вони діяли в групі осіб, із показів свідків, вони діяли спільно та узгоджено, то дії ОСОБА_9 суд кваліфікує як співвиконавця.
Оскільки ОСОБА_5 відмовився від дачі показань, то визначити спрямованість його умислу не вдається можливим, а тому суд кваліфікує його дії саме як хуліганство, а не такі які спрямовані на пошкодження якогось певного конкретного майна.
Участь самого ОСОБА_5 у вчиненні хуліганських дій із достатньою переконливістю доводиться показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що наздогнав молодих людей, якими виявилися ОСОБА_18 і ОСОБА_10 , яких він раніше знав, а також показаннями ОСОБА_7 , який повідомив, що ОСОБА_29 заплатив йому за пошкоджену машину, а отже факт відшкодування ремонту пошкодженої машини суд оцінює як фактичне визнання ним своєї вини.
За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку, із мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувалися особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, а тому погоджується із кваліфікацією його дій за ч.2 ст.296 КК України.
Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання.
Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання не встановлено, суд не вправі визнавати обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки така обставина не вмінена ОСОБА_5 в обвинувальному акті.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який вперше вчинив умисний злочин середньої тяжкості, наведені вище дані про його особу, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність, знаходить необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.296 КК України.
Також суд вважає за необхідне застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, оскільки, з урахуванням особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства, з урахуванням відомостей досудової доповіді.
У зв`язку із звільненням обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на нього слід покласти обов`язки, згідно ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судових витрат не встановлено, витрати на залучення експертних досліджень відсутні. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно із ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: протягом іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до вказаного органу з питань пробації.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1