АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТ» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року,-
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» МФО банку 351005, валюта рахунку 980 українська гривня, в розмірі шкоди завданої протиправними діями директора ТОВ «РІСТ» ОСОБА_6 в сумі 177164 грн. 26 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, директор ТОВ «РІСТ» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно товариства.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що ТОВ «РІСТ» є діючою юридичною особою, з постійним рухом коштів на рахунках, та не є майном підозрюваного ОСОБА_6 . Юридично особа ТОВ «РІСТ» не є особою проти якої здійснюється кримінальне провадження, та не несе відповідальність за дії ОСОБА_6 . Окрім того, на сьогоднішній день цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено, а тому апелянт вважає, відсутня необхідність в накладенні арешту на майно.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт розгляд клопотання проводився без повідомлення представника власника майна, а апеляційна скарга подана в 5-й строк після отримання копії судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.
17.05.2018 року старший слідчий управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва з клопотанням про накладення арешту на майно а саме на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» МФО банку 351005, валюта рахунку 980 українська гривня, в розмірі шкоди завданої протиправними діями директора ТОВ «РІСТ» ОСОБА_6 в сумі 177164 грн. 26 коп., вказуючи на те, що арешт майна необхідний з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
18.05.2018 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання задоволено.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні органу досудового розслідування, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Відповідно до внесеного на розгляд клопотання про арешт майна, слідчий посилається на наявність правової підстави, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме можливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Також, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів справи заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову не містять, а отже, як вважає апеляційний суд, відсутні правові підстави, передбачені ч. 6 ст. 170 КПК України.
При цьому, слідчий суддя не зважаючи на вказану обставину безпідставно задовольнив клопотання слідчого та наклад арешт на майно рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» МФО банку 351005, валюта рахунку 980 українська гривня, належне ТОВ «РІСТ».
Тобто, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є поверхневою, необ`єктивною, немотивованою та постановленою без відповідного дослідження наданих матеріалів.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» МФО банку 351005, валюта рахунку 980 українська гривня, належне ТОВ «РІСТ», має до розслідуваних кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не доведено необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТ» ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» МФО банку 351005, валюта рахунку 980 українська гривня, в розмірі шкоди завданої протиправними діями директора ТОВ «РІСТ» ОСОБА_6 в сумі 177164 грн. 26 коп., - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про арешт майна, а саме коштів на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» МФО банку 351005, валюта рахунку 980 українська гривня, належного ТОВ «РІСТ» в сумі 177164 грн. 26 коп., - відмовити.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3129 /2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1