Дата документу Справа № 334/2655/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/126/18
Єдиний унікальний № 334/2655/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника - адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001235, за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року (ухвала про виправлення описки від 11.04.2017 року), яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, одруженого, офіційно не працевлаштованого, дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, без позбавленням права керування транспортним засобом. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного за вироком покарання з випробуванням на два роки, з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 25000 грн. відшкодування моральної шкоди; стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_7 витрати за пошкодження автомобіля в розмірі 45159,11 грн.; стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_7 витрати на лікування у розмірі 71556,67 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 11.07.2015 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Хундай» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по вул. Ленській від вул. Донецьке шосе в напрямку вул. Маршала Чуйкова в м. Запоріжжя.

Швидкість руху автомобіля під керування ОСОБА_9 складала не менше ніж 120 км/год, що в двічі перевищує дозволену на даній ділянці проїжджої частини швидкість руху 60 км/год.

В цей же час, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснював рух по проїжджій частині вул. Ленської в попутному водію ОСОБА_9 напрямку, рухаючись попереду.

11.07.2015 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, під час руху в районі будинку №6-А по вул. Ленській водій ОСОБА_7 став виконувати маневр об`їзду невстановлених транспортних засобів, зупинених в його смузі руху.

Водій ОСОБА_9 , діючи в порушення вимог п. п. 12.4, 12.9 «б», Правил дорожнього руху України де сказано:

п. 12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

п. 12.9: «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7 цих Правил;

продовжуючи рухатися зі значним перевищенням швидкості руху не менше 120 км/год., виявивши маневр водія ОСОБА_7 , застосував екстрене гальмування, але не зміг уникнути зіткнення.

В результаті значного перевищення швидкості руху водієм ОСОБА_9 сталося зіткнення передньої частини керованого ним автомобіля з задньою частиною автомобіля під керуванням водія ОСОБА_7 .

Після зіткнення водій ОСОБА_7 втратив контроль по керуванню транспортним засобом та скоїв наїзд на опору освітлення на лівому узбіччі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 2107» - ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1285 від 20.04.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закритого перелому шийки лівого стегна та некрозу шийки лівого стегна», що кваліфікуються, як тяжке тілесне ушкодження, що спричинило стійку втрату загальної працездатності, більше 35%».

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №408/15 від 20.08.2015 року, невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам п. п. 12.4, 12.9 «б», Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти події ДТП шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця зіткнення, при умові руху з дозволеною швидкістю в населеному пункті.

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №736/15 від 22.07.2015 року мінімально можлива швидкість руху автомобіля «Хундай» реєстраційний номер НОМЕР_1 перед початком гальмування складала 115,4-121,7 км/год.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить вирок скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, через неповноту судового розгляду даного кримінального провадження.
Апелянт вважає, що ухвалений вирок в частині часткового задоволення цивільного позову незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права. Суд залучив ПрАТ «УПСК» співвідповідачем у справі на підставі Полісу № АС/7298048, який не має юридичної сили, оскільки даний бланк має статус «Визначений страховиком як втрачений бланк». ПрАТ «УПСК» не брало на себе жодних зобов`язань згідно Полісу № АС/7298048, оскільки цей Поліс не підписаний з боку Страховика уповноваженою особою та, відповідно до норм Цивільного кодексу України, є нікчемним правочином.
Крім того, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам кримінального процесуального закону з огляду на наступне: вимоги до страховика не можуть розглядатись в межах кримінального провадження; позивачем було порушено порядок отримання страхового відшкодування; судом проігноровано норму спеціального Закону України № 1961-ІV, відповідно до якої позивач, внаслідок невиконання своїх обов`язків, втратив своє право на отримання страхового відшкодування, оскільки не подав заяву про стразове відшкодування протягом року; також позивач не забезпечив доступу представника ПрАТ «УПСК» до пошкодженого транспортного засобу, що теж є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування; сума відшкодування за шкоду, заподіяну майну позивача, вирахувана всупереч вимогам Закону України № 1961-ІV; судом задоволені вимоги позивача щодо витрат на лікування, які не мають належного документального обґрунтування.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, потерпілого його представника, обвинуваченого і його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали вирок в частині вирішення цивільного позову законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги судом першої інстанції були дотримані.

Часткового задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 в частині стягнення шкоди саме з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суд відповідно до вимог ст..128, 129 КПК України навів підстави і мотиви прийнятого рішення із посиланням на відповідні положення ЦК України і ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зі вказаним висновками в повній мірі погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку. В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ «УПСК» ще раз цитує доводи, які були зазначені в запереченні на цивільний позов, яким надана правова оцінка судом, а саме те, що поліс №АС/7298048, на підставі якого ПрАТ «УПСК» не мав юридичної сили. Разом з тим рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 вересня 2017 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ПрАТ «УПСК» про визнання полісу таким, що не був укладений, було відмовлено у повному обсязі, відповідно посилання апелянта не те, що поліс №АС/7298048 не має юридичної сили є необґрунтованими.

Клопотання представника ПрАТ «УПСК» про зупинення апеляційного провадження задоволенню не підлягає з огляду на той факт, що в рамках цивільного судочинства вже приймалося рішення об`єктом спору якого виступав поліс №АС/7298048. Відкриття цивільної справи за новим позовом аналогічно змісту в рамках іншого цивільного провадження не заважає об`єктивному розгляду вказаного провадження.

Посилання апелянта на те, що позивачем не було дотримано спеціального порядку для отримання страхового відшкодування, який визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме те що ОСОБА_7 не звертався до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування і відповідно ПрАТ «УПСК» не приймалося рішення про відмову у виплаті; не забезпечив доступу страховику до автомобіля, колегія суддів вважає необґрунтованими. Так спеціальний порядок визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентує порядок «добровільного» відшкодування страхового відшкодування. З матеріалів провадження, зокрема в цивільному позові ОСОБА_7 випливало, що страхова компанія повідомлялася про факт і обставини ДТП та про настання страхового випадку, однак представником компанії потерпілому фактично було відмовлено у страховому відшкодуванні і рекомендовано звернутися до Моторно (транспортного) страхового бюро України. В запереченні на цивільний позов представник ПрАТ «УПСК» зазначені обставини (факт звернення потерпілого до компанії із повідомленням про ДТП) не спростовував, а акцентував увагу виключно на тому що поліс №АС/7298048 не мав юридичного значення. Також не заслуговують на увагу посилання апелянта щодо необґрунтованих на його думку розмірів збитків адже вказані висновки ґрунтуються на підставі наявних у матеріалах провадження доказів. Відповідач своїми правами не скористався, на противагу наявним доказам щодо розміру заподіяної шкоди під час судового розгляду не надав і не спростував їх своїми доказами. Той факт, що представник ПрАТ «УПСК» не приймав участь в розгляді провадження не свідчить про порушення його прав, а доводи про те що ПрАТ «УПСК» не було повідомлено про час і місце розгляду провадження спростовуються повідомленнями про отримання повістки.

Відтак доводи зазначені в апеляційній скарзі правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року відносно ОСОБА_9 , залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4