печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка звернулась з клопотанням адвоката ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі № 757/2762/18-к в рамках кримінального провадження №0000414, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2018 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі № 757/2762/18-к в рамках кримінального провадження №0000414.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 10.10.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено догорів міни квартири, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , та відповідно до якого Сторони обміняли квартири ОСОБА_6 квартиру від АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_5 увартиру АДРЕСА_2 .
29.06.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу ОСОБА_9 , та відповідно до якого ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_8 прийняла в дарунок квартиру АДРЕСА_1 .
23.09.2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу ОСОБА_10 , та відповідно до якого заявнику передано у власність квартиру АДРЕСА_1 .
Однак, нещодавно ОСОБА_4 стало відомо, що належна заявнику на праві власності вищезазначена квартира знаходиться під арештом відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року в інтересах Головного слідчого управління національної поліції України, саме за клопотанням слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 про арешт майна в рамках розслідування кримінальної справи № 757/2762/18-к.
Адвокат ОСОБА_3 та особа, в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_12 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити.
Представник ГСУ НП України у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процессу, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000414 від 01.02.2017 за підозрою ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 222 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 222, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 222 КК України, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_24 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді (справа № 757/2762/18-к) Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2018 було накладено арешт на майно, у вигляді позбавлення права на відчуження, яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_1 , а саме: 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_5 ; садовий будинок за адресою: АДРЕСА_6 .
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
На сьогоднішній день Відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на майно ОСОБА_4 .
Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у справі № 757/2762/18-к на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_4 .
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 17 год. 20 хв. 07 вересня 2018 року.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1