Справа № 141/545/18
У Х В А ЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2018 року смт. Оратів

Слідчий суддя Оратівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Оратів клопотання слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 16.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого на посаді заступника директора ТОВ «3ДПРИНТЕР», раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Оратівського відділу Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 16.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що 16.05.2018 року, біля 10.00 годин, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , спільно із ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем м. Ніжин Ніжинського району Чернігівської області, перебували в смт. Оратів по вул. Героїв Майдану, біля автозаправки АЗС «ОККО», у автомобілі марки Infiniti FX 35 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 .
В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_9 побачили на вказаній АЗС автомобіль LEXUS LX470, д.н.з. НОМЕР_2 та у них виник єдиний спільний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, яке знаходиться в даному автомобілі.
З цією метою ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, із корисних спонукань, з метою заволодіння чужим майном розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_9 залишився за кермом автомобіля марки Infiniti FX 35 для того, щоб у разі появи інших осіб повідомити про це свого спільника, а також для змоги миттєвого зникнення з місця скоєння злочину шляхом використання транспортного засобу.

Після цього вказані особи, реалізуючи свій злочинний намір під`їхали на автомобілі Infiniti FX 35 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 до автомобіля LEXUS LX 470, д.н. НОМЕР_2 , зупинились перед зазначеним автомобілем та ОСОБА_5 вийшов із автомобіля Infiniti FX 35 і підійшов до автомобіля LEXUS LX 470, який належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого, ОСОБА_5 за допомогою свічки запалювання від автомобіля, яку тримав у правій руці розбив скло автомобіля LEXUS та маючи вільний доступ до салону автомобіля викрав барсетку (сумку) чорного кольору, в якій знаходились матеріальні цінності, грошові кошти та речі належні ОСОБА_10 , а саме: дві картки "Аваль Банку" картка "Приват Банку", паспорт громадянина України, технічний паспорт на автомобіль LEXUS LX 470, фішка АЗС "ОККО" на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 гаманць "Wittchen" коричневого кольору, грошові кошти в сумі 750 гривень купюрами по 500, 200 та 50 гривень, 1 долар США, 2 долара США та 5 євро.
Під час викрадення вказаного майна ОСОБА_5 був викритий потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 , однак не припинивши своїх злочинних дій, незважаючи на застережливі крики потерпілого та свідка відкрито заволодів майном потерпілого, після цього з місця події зник, сівши на заднє сидіння автомобіля Infiniti FX 35, за кермом якого знаходився його спільник ОСОБА_9 , який відразу поїхав.
Своїми умисними діями, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 завдали гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальну шкоду на суму 750 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.
16.05.2018 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та поміщений в ITT Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області.
17.05.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця подій від 16.05.2018 року, протоколом допиту потерпілого від 18.05.2018 року, протоколами допиту свідків від 16.05.2018 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 17.05.2018 року, протоколом додаткового допиту потерпілого від 17.05.2018 року.
Разом з цим, додатково допитаний в ході досудового слідства потерпілий ОСОБА_10 повідомив про те, що підозрюваний ОСОБА_5 звертався до нього з проханням не писати заяви до поліції з приводу розбиття останнім скла автомобіля ОСОБА_10 зізнався у скоєному та пропонував відшкодувати завданий збиток.
Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 згідно витягу із АРМОР підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст 342, ч.3 ст.185 КК України які вчиненні в м.Київ. що може свідчити про те, що підозрюваний і на далі буде вчиняти кримінальні правопорушення.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному проваджені чи вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання та його мотиви підтримав повністю, просив задовольнити клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував.
Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні проти обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, обгрунтовуючи заперечення тим, що при обранні запобіжного заходу слід приймати до уваги стан здоров`я його підзахисного, який потребує постійної медичної допомоги, яку він може отримати, перебуваючи на волі. Крім того, в клопотанні не обґрунтовано належним чином ризики, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, в матеріалах справи відсутні прямі докази, які б вказували на причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення. На його думку, затримання ОСОБА_5 було проведено безпідставно та пред`явлена підозра є необґрунтованою. Крім того, поняті, які зазначені в різних протоколах, в один і той час були присутні в різних населених пунктах, тому, враховуючи всі обставини, просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання щодо обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала, оскільки відсутня обгрунтована підозра, просила обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання та не обирати жодного запобіжного заходу, оскільки вважає, що прокурором у клопотанні, яке є необґрунтованим, не доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст 194 КПК України. Зазначає, що забороняється проведення будь-яких слідчий дій, до внесення відомостей в ЄРДР, проте одним з документом є протокол допиту потерпілого, який від 12.05.2016 року, а відомості в ЄРДР внесено 16.05.2018 року. Крім того, в один день, в один час різними слідчими залучались одні і ті ж самі особи, які в подальшому допитувались як свідки , тому протоколи допиту вказаних осіб є недопустими. На його думку, затримання ОСОБА_5 було проведено безпідставно, тобто незаконно.
Допитаний в якості свідка за клопотання захисників підозрюваного слідчий СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 від давання показань відмовився, оскільки він зможе надавати покази лише за дорученням керівника органу досудового розслідування і відповідним органам, які наділені повноваженнями здійснювати допит.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим відділенням Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 16.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
З витягу з кримінального провадження № 0000089 вбачається, що 16.05.2018 року близько 10 год. 00 хв. в смт. Оратів по вул. Героїв Майдану Вінницької області, біля АЗС «ОККО», невідомі особи умисно, відкрито із ціллю наживи шляхом розбиття скла автомобіля марки «Lexus LX 470» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору заволоділи шкіряною барсеткою в якій знаходились дві картки «Альфа Банку», картка «ПриватБанку», паспортом гр. України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_10 , грошима в сумі 750 грн., 1 долар США, 2 долари США та 5 Євро.
16.05.2018 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
Як вбачається з повідомлення про підозру від 17.05.2018 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав вважати висунуту ОСОБА_5 підозру обґрунтованою.
При цьому, слідчий суддя враховує, що при розгляді клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З цього приводу слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»)».
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Згідно з вимогами ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника (ч.1 ст.193 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
При цьому, суд виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При зверненні до суду з клопотанням слідчий, як ризики, передбачені ст. 177 КПК України зазначає те, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному проваджені чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 є мешканцем м. Київ.
Підозрюваний ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років.
Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання - АДРЕСА_1 , працює на посаді заступника директора ТОВ «3ДПРИНТЕР», неодноразово звертався за медичною допомогою, та потребує нагляду лікаря.
Посилаючись на необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , слідчий посилається на тяжкість підозри як головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від органів досудового розслідування, та, в подальшому, від суду.
Слідчий суддя не може погодитись з таким твердженнями слідчого та звертає увагу, що Вищі суди неодноразово відзначали, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування, правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручу до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризик того, що ОСОБА_5 може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови»).
Ризик тиску на потерпілого та свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено Рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань ( Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії»).
Як вбачається з матеріалів клопотання потерпілий та свідки у вказаному кримінальному провадженні допитані, дали пояснення, що підтверджуються протоколами допиту потерпілого та свідків.
Ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування не може вимірятися від суворості можливого покарання; його треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити його настільки незначним, що він не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Твердження слідчого щодо вчинення іншого кримінальне правопорушення ОСОБА_5 не підтверджено жодним належним доказом.
Відповідно до рішення ЄСПЛ, тягар доказування у цих питаннях не повинен перерозподілятися так, щоб на затриману особу покладався обов`язок доводити наявність підстав для її звільнення «Биков проти Росії».
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, при обставинах, які виникли на сьогодні, слідчий суддя, вважає тримання під вартою ОСОБА_5 є недоцільним, а застосування стосовно нього домашнього арешту у нічну пору доби забезпечить його належну процесуальну поведінку, до вирішення кримінального провадження по суті.
Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя констатує, що слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, окрім тримання під вартою ОСОБА_5 .
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину, скоєння якого інкримінується органом досудового розслідування ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 8 КПК України є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а повинна враховуватись у сукупності з іншими обставинами та даними про особу підозрюваного.
При цьому, слідчий суддя у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, яке може бути призначено підозрюваному у разі доведеності вчинення ним злочину, який йому інкримінується, характер інкримінованого діяння та обставини його вчинення, особу підозрюваного, який раніше є не судимим, є мешканцем іншої області, має постійне місце проживання - АДРЕСА_1 , працює на посаді заступника директора ТОВ «3ДПРИНТЕР», та враховує стан здоров`я підозрюваного.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що з метою забезпечення кримінального провадження, необхідно до ОСОБА_5 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.
Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч.3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:
1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;
2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт у нічну пору доби відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 , відповідає особі підозрюваного, та є обґрунтованим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, що надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які доводять про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваного ОСОБА_5 кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують певні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, тому необхідно застосувати запобіжний захід для запобігання ризикам у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби строком на два місяці.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183,184, 193, 194, 196 , 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 16.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Київ, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- не залишати місце проживання АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 год. по 07.00 год. без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
-з`являтися до слідчого, прокурора, суду на його виклик у встановлений термін;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Ухвала про застосування домашнього арешту діє шістдесят днів, починаючи з 18.05.2018 року.
Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання в АДРЕСА_1 .
В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ознайомити та вручити підозрюваному ОСОБА_5 під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 травня 2018 року.
Повний текст ухвали виготовлено 21 травня 2018 року.

Слідчий суддя
Оратівського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1