АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1461/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8

на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 13.09.2018 року, якою застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в в Харківській установі виконання покарань (№27) в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів, тобто до 10.11.2018 року включно, без визначення застави,

В С Т А Н О В И Л А :

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що надані докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що підтверджується: показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які містяться у відповідних протоколах їх допитів; довідками Зміївської ЦРЛ щодо тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та потерпілою ОСОБА_9 ; протоколами про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 11 та 12 вересня 2018 року в порядку ч.2 ст.264 КПК України; протоколами огляду місця події від 11.09.2018 року.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, то у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

ОСОБА_8 одружений, має середню освіту, двох доньок, одна з яких неповнолітня, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягується, має постійне місце реєстрації у м.Харкові.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти громадського порядку та моральності, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що підозрюваний не має постійного місця роботи та офіційних джерел отримання прибутку, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та керуючись ч.3 ст.183 КПК України не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням вогнепальної зброї.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_31 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або визначити розмір застави. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вказує на хибність висновків щодо вмотивованості повідомлення про підозру, оскільки свідки повідомили, що постріли здійснювали невідомі особи, але опису цих осіб не надали та пояснили, що постріли було здійснено за межами території елеватора, а відповідно до протоколу огляду від 11.09.2018 року ОСОБА_8 з іншими підозрюваними знаходилися саме на території елеватора, тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 здійснював постріли. Протокол огляду місця події не може бути належним доказом, оскільки слідчий не звернувся до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку, хоча в протоколі вказано, що у охоронців підприємства була вилучена зброя.
Звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження наявні лише чотири довідки з лікарні щодо потерпілих, а не сім. Вказує на упередженість слідчого судді при розгляді клопотання. З досліджених відеозаписів можна дійти висновку, що працівниками поліції у ОСОБА_8 будь-якої зброї вилучено не було, опору останній не чинив, підкорився їх вимогам, що свідчить про відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Посилання на п.2 ч.1 ст.177 КПК України має формальний характер, оскільки слідчий не зазначає, які саме докази цікавлять слідчого та як ОСОБА_8 може зашкодити досудовому розслідуванню. Щодо ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, захисник зазначає, що в матеріалах відсутні заяви, пояснення чи інші докази впливу ОСОБА_8 на інших учасників. Заявлений ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України не конкретизований, не вказано ОСОБА_8 може вчинити новий злочин чи продовжити вчинення розпочатого. Крім того, підозрюваний до кримінальної відповідальності не притягався, судимостей не має, що свідчить про відсутність цього ризику. Зазначає про порушення органом досудового розслідування вимог ст.184 КПК України, в клопотанні не відображено зв`язку між суттю підозри та наявними доказами. Слідчий суддя не розглядав можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу. Підозрюваний офіційно працевлаштований, має хорошу репутацію та міцні соціальні зв`язки, одружений, на утриманні має неповнолітню доньку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_32 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000786 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358 ч.1, 296 ч.4, 206-2 ч.2, 345 ч.2 КК України (а.с. 5-8).
12 вересня 2018 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України (а.с. 73-74), в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України (а.с.75-76).
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України;
3) недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Доводи захисника ОСОБА_32 щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, є неспроможними.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про особу підозрюваного, спростовують доводи апеляційної скарги про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, дані про особу підозрюваного, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії досудового розслідування є неможливим.
Наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, позитивної репутації, родини та двох доньок, одна з яких є неповнолітньою, не спростовують висновків слідчого судді.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Окрім того, слід зазначити, що доводи захисника ОСОБА_32 є взаємовиключними, оскільки стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 13.09.2018 року, якою застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в в Харківській установі виконання покарань (№27) в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів, тобто до 10.11.2018 року включно, без визначення застави, залишити без змін.
Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: