Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року
м. Київ

справа № 197/6118/18
Провадження № 51-7442ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю

«АТБ-маркет» на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року про повернення апеляційної скарги в межах кримінального провадження за № 0000249 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК.
Встановлені обставини
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до

п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року генеральному директорові ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_5 відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто апеляційну скаргу на зазначене рішення місцевого суду, оскільки її подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Суть питання
У касаційній скарзі ТОВ «АТБ-маркет» зазначено, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню через істотні порушення кримінального процесуального закону. На думку представника ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_6 , ухвала Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 21 березня 2018 року стосується кримінального провадження

№ 0000016, в межах якого проводиться досудове розслідування за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «АТБ-маркет» по взаємовідносинах із ТОВ «Бахча.С», директором якого був ОСОБА_4 .
Тому апеляційним судом не враховано, що зазначена ухвала місцевого суду порушує права та законні інтереси ТОВ «АТБ-маркет», оскільки цим судовим рішенням констатовано факт участі ТОВ «АТБ-маркет» в безпідставній мінімізації податкових зобов`язань та неправомірному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість, перерахуванні грошових коштів без фактичного проведення фінансово-господарських операцій з безпідставним відображенням їх у податковій та бухгалтерській звітності, що може бути використано в якості обставин, які не підлягають доказуванню в цивільному, господарському чи адміністративному спорі за участі товариства.
Таким чином, повернення апеляційної скрги товариства є обмеженням його права на доступ до правосуддя.
Мотиви Верховного Суду
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, й не суперечать вимозі імперативності.
У загальних засадах йдеться про "забезпечення права на оскарження", що є більш широким поняттям, ніж поняття "право", яке використовується під час здійснення кримінального провадження судом апеляційної інстанції, оскільки воно передбачає, крім самого "права", ще й гарантований державою механізм його реалізації.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у ст. 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п. 25 Рішення у справі "Делкур проти Бельгії" від 17 січня

1970 року та п. 65 Рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня

2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Так, відповідно до ст. 24 і ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівнянезалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Положеннями ст. 393 КПК визначено перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження судового рішення, зокрема це й інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом. Одночасно статтею 394 КПК встановлено особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Згідно з частинами 6, 7 ст. 75 ГПК, частинами 6, 7 ст. 82 ЦПК та частинами 6, 7

ст. 78 КАСвирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи,

не є обов`язковою для господарського суду.
Як убачається з копії ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року, це судове рішення викладено у відповідності до вимог ч. 1 ст. 372 КПК. Єдиний висновок до якого дійшов місцевий суд це те, що минули строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, інкриміноване йому органом досудового розслідування в межах кримінального провадження

№ 0000249, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до п. 1 ч. 1ст. 49 КК, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК слід закрити.
Та обставина, що у змісті ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року згадується ТОВ «АТБ-маркет»

не свідчить про наявність висновку щодо протиправної діяльності цього підприємства, а відтак відсутні будь-які юридичні наслідки для нього, що не дає підстав вважати, що ця ухвала стосується інтересів ТОВ «АТБ-маркет».
Таким чином, ухвала Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року стосується виключно

ОСОБА_4 , це судове рішення не містить жодних висновків, які би стосувалися прав, свобод чи інтересів безпосередньо ТОВ «АТБ-маркет», воно відповідно до частин 6, 7 ст. 75 ГПК, частин 6, 7 ст. 82 ЦПК та частин 6, 7 ст. 78 КАС

не є обов`язковим для суду.
З касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень касаційний суд

не вбачає порушень судом апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або які слід віднести до безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду.
Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що апеляційну скаргу ТОВ «АТБ-маркет» на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня

2018 року відповідно до ст. 393 КПК слід вважати такою, що подано особою, яка

не має права подавати апеляційну скаргу.
Відповідно до положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції є судом права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Оскільки з огляду на наведені у касаційній скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року про повернення апеляційної скарги щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3