Провадження № 11-кп/792/306/18
Справа № 683/2620/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю:прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000152 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Хмельницької області на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 5 лютого 2018 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого художнім керівником Ладигівського будинку культури, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.
Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 ухвалено рахувати з 5 лютого 2018 року, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 24 червня 2017 року по 4 лютого 2018 року включно.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2017 року на майно, яке було вилучено 24 червня 2017 року під час огляду місця події: наручний годинник, мобільний телефон «MEIZU», а також на майно, яке було вилучено 24 червня 2017 року під час обшуку та під час особистого огляду ОСОБА_13 : чоловічі військові штани, сіру чоловічу футболку, джинсові штани сірого кольору, светр кофейного кольору, скасовано.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_13 24 червня 2017 року близько 09 години 30 хвилин перебуваючи у приміщенні Ладигівського будинку культури, що розташований в с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, на грунті тривалих особистих неприязних відносин умисно, протиправно, з особливою жорстокістю позбавив життя ОСОБА_15 за наступних обставин.
24 червня 2017 року ОСОБА_13 , маючи на меті умисно протиправно позбавити життя ОСОБА_15 , взяв із собою невстановлений досудовим розслідуванням металевий предмет з ребристою поверхнею та близько 09 години прийшов на роботу у приміщення Ладигівського будинку культури, що по АДРЕСА_3 , піднявся на другий поверх, де знаходиться бібліотека, у якій працювала ОСОБА_15 , та заховався у підсобному приміщенні, що розташоване поряд із входом до кабінету ОСОБА_15 . Дочекавшись, коли ОСОБА_15 вийшла з кабінету, близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_13 підійшов до неї та силоміць заштовхав до підсобного приміщення. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і їх тяжкі наслідки, з метою вбивства, діючи з особливою жорстокістю, умисно, з прикладанням фізичної сили, тримаючи у руках металевий предмет з ребристою поверхнею, почав наносити ним численні удари в область голови ОСОБА_15 , яка відчуваючи сильний фізичний біль, вступила у боротьбу з ОСОБА_13 , однак не маючи можливості протидіяти його неправомірним діям почала тікати по сходах на перший поверх будівлі. ОСОБА_13 , бажаючи настання смерті ОСОБА_15 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав її на першому поверсі будівлі та діючи з особливою жорстокістю, продовжив наносити численні удари металевим предметом з ребристою поверхнею в область голови ОСОБА_15 , яка з метою врятування свого життя прикривала голову руками. Вказані удари ОСОБА_13 продовжував наносити ОСОБА_15 до поки вона не припинила подавати ознак життя та не померла на місці події.
В результаті вищевказаних дій ОСОБА_13 заподіяв ОСОБА_15 не менше 28 ударів в область голови, не менше 3 ударів в ділянку правого передпліччя, не менше 1 удару в ділянку лівої китиці, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді:
- відкритої черепно-мозкової травми: вдавлених багато-скалкових переломів лівої тім`яної та лівої скроневої кісток з переходом на кістки основи черепа, тотального крововиливу під павутинну оболонку головного мозку та мозочку, розчавлення речовини головного мозку, ран волосяної ділянки голови і обличчя, крововиливів волосяної ділянки голови та обличчя, крововиливів під м`які покрови голови, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої;
- ран правового передпліччя, крововиливів лівої китиці, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої не перебувають.
Після цього ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що вчинив умисне вбивство ОСОБА_15 , з метою уникнення кримінальної відповідальності втік з місця події, забравши із собою знаряддя вчинення злочину, яке заховав у невстановленому досудовим розслідуванням місці, однак того ж дня о 22 годині 25 хвилин в с. Калинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області був затриманий працівниками поліції.
На вказаний вирок, обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник адвокат ОСОБА_12 , подали апеляційні скарги, в яких просять вирок змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його. При цьому, обвинувачений просить зменшити строк призначеного покарання з 15 до 10 років позбавлення волі.

Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважають, що вирок суду є незаконним в частині призначеного покарання, яке є надто суворим. Судом, при ухвалені вироку, не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме: наявність в обвинуваченого постійного місця проживання, позитивної характеристики за місцем проживання та роботи, наявність на утриманні дружини пенсійного віку, відсутність судимостей. Окрім того, останній не перебуває на обліку у психіатра та нарколога.

Вважають, що ОСОБА_13 не є особою антисоціальною та не становить небезпеки для суспільства, вину визнав повністю, щиро розкаявся та зазначив, що готовий нести за свої дії справедливе покарання.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_13 покарання за п. 4 ч. 2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі, у решті вирок залишити без змін.

Прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд не врахував те, що він не розкаявся у скоєному злочині та приховав обставини вчинення даного кримінального правопорушення, що свідчить про його намагання уникнути кримінальної відповідальності та справедливого покарання.

Окрім того, судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_13 залишив місце події та намагався приховати сліди злочину шляхом знищення його знаряддя.

Поза увагою суду залишилась позиція потерпілих про призначення обвинуваченому найсуворішої міри покарання у виді довічного позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок місцевого суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_13 покарання, та ухвалити новий, яким призначити йому за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вирок вважає незаконним в частині призначеного покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Судом не надано належної оцінки сукупності всіх встановлених обставин вчиненного діяння. Зокрема, не враховано пояснень свідків, які були допитанні в судовому засіданні, та підтвердили, що ОСОБА_15 постійно потерпала від нападів ОСОБА_13 , останній систематично погрожував, що позбавить її життя, тому твердження про наявність конфлікту між даними сторонами є безпідставним, оскільки обвинувачний сам їх провокував.
На думку апелянтки, вказане підтверджує, що ОСОБА_13 заздалегідь мав намір позбавити життя ОСОБА_15 без вагомих мотивів, тому вважає, що він є особою антисоціальною та небезпечною для суспільства.

Суд також не врахував, що вчиняючи злочин, обвинувачений свідомо бажав настання смерті ОСОБА_15 , і щоб така була довготривалою та якнайболючішою. Дане підтверджується кількістю нанесених ударів та його діями під час вчинення злочину, які виразились у зачиненні дверей клубу, що позбавило потерпілу можливості покликати на допомогу чи втекти.

На її думку, наведені обставини свідчать про особливу жорстокість та цинізм обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_15 .

Крім того, вважає, що ОСОБА_13 з надуманих причин відмовився повідомити про обставини вчинення злочину під час слідчого експерименту, посилаючись на те, що нічого не пам`ятає, однак вказане не відповідає дійсності.

Також, судом неправильно враховано позитивну характеристику ОСОБА_13 , оскільки, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , охарактеризував поведінку обвинуваченого як негативну.

Враховуючи те, що у вчиненному обвинувачений не розкаявся, так як намагався знищити знаряддя злочину, вибачення не попросив, шкоди не відшкодував, а своєю поведінкою намагався переконати суд, що злочин не вчиняв, тому вирок місцевого суду, на її думку не може залишатись в силі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, потерпілої ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги з посиланням на зазначені в них доводи та заперечили проти апеляційних скарг ОСОБА_13 та його захисника, пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника, які просять апеляційні скарги прокурора та потерпілої відхилити, свої підтримують, думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просять задовольнити апеляційні скарги сторони обвинувачення та відхилити скарги захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі, які характеризують особу ОСОБА_13 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_8 підлягають до задоволення, а апеляційна скарга сторони захисту відхиленню, виходячи з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, в тому числі, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання (п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає, оскільки ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Фактичні обставини справи, правова кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_13 та його винуватість в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, а тому, апеляційним судом, відповідно до ст. 404 КПК України, не переглядаються.

Суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_13 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України та призначаючи покарання, не врахував загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому за правилом ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті, зокрема, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_13 покарання у виді 15 років позбавлення волі, суд першої інстанції в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, інші важливі обставини справи, та прийшов до хибного висновку про можливість призначення вищевказаного покарання.

Зокрема, судом не враховано: ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_13 злочину, який відноситься за класифікацією кримінального закону до особливо тяжкого злочину; фактично лише часткове формальне визнання останнім вини, без щирого каяття у скоєному; його посередню, а не позитивну характеристику, як про це зазначено в оскарженому вироці; а також характер, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень; нанесення потерпілій великої кількості, не менше 32 ударів, виключно в життєво важливі органи, в тому числі за допомогою стороннього предмету - не менше 28 раз в голову; думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому виключно суворе покарання, на чому наполягали і в апеляційному суді; те що збитки, спричинені злочином, станом на час винесення вироку не відшкодовані.

Посилання ж обвинуваченого та його захисника на визнання своєї вини є формальним і фактично не враховує незворотні наслідки злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_13 вчинив особливо тяжкий злочин, передбачений п.4 ч.2 ст. 115 КК України, то останній є особою, яка становить підвищену небезпеку для суспільства.

Так, відповідно до ст. 3 Конституції України життя людини є найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя. Тому охорона життя людини найважливіше завдання кримінального права. Серед злочинів проти особи вбивство становить особливу небезпеку.

Враховуючи вищезазначені норми закону та обставини справи, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_13 є занадто м`яким, а отже підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку з відсутністю апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 , колегія суддів вважає доведеним, що 24 червня 2017 року близько 09 години 30 хвилин перебуваючи у приміщенні Ладигівського будинку культури, що розташований в с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, на грунті тривалих особистих неприязних відносин умисно, протиправно, з особливою жорстокістю позбавив життя ОСОБА_15 за наступних обставин.
24 червня 2017 року ОСОБА_13 , маючи на меті умисно протиправно позбавити життя ОСОБА_15 , взяв із собою невстановлений досудовим розслідуванням металевий предмет з ребристою поверхнею та близько 09 години прийшов на роботу у приміщення Ладигівського будинку культури, що по АДРЕСА_3 , піднявся на другий поверх, де знаходиться бібліотека, у якій працювала ОСОБА_15 , та заховався у підсобному приміщенні, що розташоване поряд із входом до кабінету ОСОБА_15 . Дочекавшись, коли ОСОБА_15 вийшла з кабінету, близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_13 підійшов до неї та силоміць заштовхав до підсобного приміщення. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і їх тяжкі наслідки, з метою вбивства, діючи з особливою жорстокістю, умисно, з прикладанням фізичної сили, тримаючи у руках металевий предмет з ребристою поверхнею, почав наносити ним численні удари в область голови ОСОБА_15 , яка відчуваючи сильний фізичний біль, вступила у боротьбу з ОСОБА_13 , однак не маючи можливості протидіяти його неправомірним діям почала тікати по сходах на перший поверх будівлі. ОСОБА_13 , бажаючи настання смерті ОСОБА_15 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав її на першому поверсі будівлі та діючи з особливою жорстокістю, продовжив наносити численні удари металевим предметом з ребристою поверхнею в область голови ОСОБА_15 , яка з метою врятування свого життя прикривала голову руками. Вказані удари ОСОБА_13 продовжував наносити ОСОБА_15 до поки вона не припинила подавати ознак життя та не померла на місці події.
В результаті вищевказаних дій ОСОБА_13 заподіяв ОСОБА_15 не менше 28 ударів в область голови, не менше 3 ударів в ділянку правого передпліччя, не менше 1 удару в ділянку лівої китиці, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді:
- відкритої черепно-мозкової травми: вдавлених багато-скалкових переломів лівої тім`яної та лівої скроневої кісток з переходом на кістки основи черепа, тотального крововиливу під павутинну оболонку головного мозку та мозочку, розчавлення речовини головного мозку, ран волосяної ділянки голови і обличчя, крововиливів волосяної ділянки голови та обличчя, крововиливів під м`які покрови голови, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої;
- ран правового передпліччя, крововиливів лівої китиці, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої не перебувають.
Після цього ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що вчинив умисне вбивство ОСОБА_15 , з метою уникнення кримінальної відповідальності втік з місця події, забравши із собою знаряддя вчинення злочину, яке заховав у невстановленому досудовим розслідуванням місці, однак того ж дня о 22 годині 25 хвилин в с. Калинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області був затриманий працівниками поліції.
Дії обвинуваченого ОСОБА_13 колегія суддів кваліфікує за п.4 ч.2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Призначаючи Баранецькому вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, зокрема, його посередню характеристику, відсутність каяття з приводу вчиненого.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 , згідно з ст. 66 КК України, відсутні.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Натомість, матеріали кримінального провадження не містять жодних належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_13 під час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Ті обставини, що ОСОБА_13 позитивно характеризується за місцем працевлаштування, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений та вів суспільно-корисний спосіб життя, в даному випадку не є підставою для призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки це не спростовує встановлених судом обставин і висновків та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні йому строкового покарання.

Більше того, вказані обставини не перешкодили йому вчинити умисний особливо тяжкий злочин, що призвів до незворотніх наслідків - позбавлення життя потерпілої, вчинене з особливою жорстокістю.

Що стосується повідомлення дружини та поліції про вчинене вбивство відразу після його скоєння, то апеляційним судом такі не приймаються до уваги, оскільки вони ніяким чином не вплинули на умисел, який виник у ОСОБА_13 до цього, - на умисне вбивство ОСОБА_15 , виявивши особливу жорстокість та нанісши потерпілій велику кількість тілесних ушкоджень, які завідомо для обвинуваченого завдали їй особливих страждань.

З урахуванням обставин даної конкретної справи, характеру і ступеню суспільної небезпеки цього злочину, який посягнув на найцінніше життя людини, особу винного, який належних висновків для себе не зробив, не розкаявся у скоєному, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 5 лютого 2018 року щодо ОСОБА_13 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_13 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2