Справа № 522/7652/17
Провадження № 1-кп/522/521/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.08.2009 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 4-х років позбавлення волі; Звільнився 19.03.2013 у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Красне, Слободзейського району, Р. Молдова, молдованина, громадянина Р. Молдова, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.11.2015 року за: ч.3 ст.185 із застосуванням ст. 69; ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 2-х років позбавлення волі; Звільнився 07.10.2016 у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:

Суворовським районним судом м. Одеси 04.08.2009 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 4-х років позбавлення волі. Покарання призначене судом ОСОБА_4 відбував в Одеській виправній колонії № 14 Управління Державної Пенітенціарної Служби України в Одеській області. На підставі подання керівництва ОВК № 14 про можливість встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_4 , ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2013 стосовно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців. Згідно вказаної ухвали суду на ОСОБА_4 встановлено обмеження: постійно знаходитись щоденно з 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. ранку наступної доби за встановленою для постійного мешкання адресою; заборони виїзду з населеного пункту за місцем постійного мешкання без дозволу керівництва територіального РВ УМВС України; з`являтись для реєстрації в територіальний РВ УМВС України за місцем постійного мешкання чотири рази на місяць та з`являтись за викликом міліції у вказаний час для з`ясування питань пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду, про що ОСОБА_4 був попереджений під розпис.

Після звільнення з ОВК № 14 ОСОБА_4 прибув до свого місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , та розпочав виконувати умови адміністративного нагляду: відмічатися в Портофранківському ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

У подальшому, починаючи з 05.11.2013 року ОСОБА_4 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без поважних причин, залишив місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Про зміну місця свого проживання ОСОБА_4 співробітників Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не повідомив, систематично, без поважних причин, не відмічався у вказаному відділенні міліції, чим порушив умови встановленого йому адміністративного нагляду.

Водночас, співробітниками Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, було виявлено нове місце проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 , де він проживав з метою ухилення від адміністративного нагляду та доставлено до вказаного відділенні міліції.

Крім того, 29.11.2015 року ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_13 , побачив мобільні телефони власниці квартири.

В цей час у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадання майна ОСОБА_13 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 29.11.2015 року в період часу з 16 год. 30 хв. по 22 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_6 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, з підвіконня кімнати вказаної квартири, умисно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Іnomi NB 51», в корпусі білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 1860 грн., в чохлі жовтого кольору, вартістю 140 грн., та мобільний телефон марки «NOKIA C3», в корпусі малинового кольору, IMEI: НОМЕР_3 , вартістю 1500 грн., з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартості не представляє, які належать ОСОБА_13 .

Таємно заволодівши майном потерпілої, ОСОБА_14 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 3 500 гривень.

Крім того, 03.03.2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи протягом дня за місцем мешкання ОСОБА_15 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , побачили у ОСОБА_9 золоті сережки.

В подальшому, у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, виник спільний злочинний намір, спрямований на заволодіння золотими прикрасами ОСОБА_9 .

Так, реалізуючи свій спільний злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання майно, яке належало ОСОБА_9 та заздалегідь домовившись про його спільне заволодіння, 04.03.2017 року приблизно о 13 годині, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_15 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_9 та вдарив останню каструлею по голові, спричинивши тим самим насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Згідно висновку експерта № 525 від 03.04.2017 року у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження: забійна рана тім`яно-потиличної області зліва, яке згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносить до категорії Легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, ОСОБА_5 також підійшов до потерпілої та реалізуючі спільний злочинний намір, умисно, з корисливих мотивів, зняв з вуха ОСОБА_9 належну їй золоту сережку, вагою 2 грами, вартістю 750 гривень.

Умисно заволодівши шляхом нападу майном ОСОБА_9 в розмірі 750 гривень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а майном потерпілої розпорядилися на власний розсуд.

Належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи потерпіла ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву, в якій просить кримінальне провадження слухати без її участі, в якій зазначила, що майнових претензій до ОСОБА_4 не має, у зв`язку з відшкодуванням завданих злочином збитків у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема щодо епізоду ухилення від адміністративного нагляду та щодо епізоду відносно потерпілої ОСОБА_13 визнав повністю та щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальних актах, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо епізоду ухилення від адміністративного нагляду ОСОБА_4 та щодо епізоду відносно потерпілої ОСОБА_13 , які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у скоєнні вказаних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ст. 395 КК України повністю доведена.

Разом з цим, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав та показав, що він до його вчинення не причетний. Щодо вказаних обставин показав, що в той день коли це все сталося, він зустрів ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 у нього запитав, чи є у нього паспорт, він сказав що є, далі ОСОБА_5 пояснив що в нього є сережка, та її потрібно закласти до ломбарду. ОСОБА_5 не пояснив звідки взялася сережка. Після чого вони пішли до ломбарду та заклали в ломбард сережку, та через хвилин 15 - 20 розійшлись. Грошима за сережку ОСОБА_5 не ділилися.

Крім того, показав що 03.03.2017 року він зайшов на 15 хвилин до ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_3 , де бачив ОСОБА_9 , яка там розпивала спиртні напої, та на її обличчі ніяких пошкоджень не бачив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав та показав, що він до його вчинення не причетний. Щодо вказаних обставин показав, що в той день коли це все сталося, вони знаходилися за місцем мешкання ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_3 , всі разом, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 та він.

Далі він почув гучний звук, з кімнати де перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , що сталося він не бачив. Коли він зайшов, то побачив закривавлену ОСОБА_9 , далі ОСОБА_4 вийшов з кімнати, а він дав ОСОБА_9 рушник, та сказав ОСОБА_15 приглянути за ОСОБА_9 . Потім він вийшов з квартири та направився за ОСОБА_4 який знаходився в ломбарді, коли він зайшов до ломбарду по побачив як ОСОБА_4 щось підписував, далі ОСОБА_4 отримав грошові кошти. Грошима за сережку ОСОБА_4 не ділилися. Потім вони вийшли та розійшлися.

З приводу сережки показав, що ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в кімнаті перебували всю ніч чи пару годин він не знає, але в ранці ОСОБА_9 підійшла до нього та сказала, що в неї пропала сережка, вона могла її загубити в ліжку та їй здається що ОСОБА_4 міг її взяти, та попросила поговорити його з ОСОБА_4 , щоб той її повернув за грошову винагороду.

Разом з цим показав що покази ОСОБА_4 про те що сережка була у нього не відповідає дійсності.

Однак, не зважаючи на не визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , їх вина в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується:

-протоколом огляду місця події від 04.03.2017 року, в ході якого слідчим в присутності понятих була оглянута квартира АДРЕСА_7 , під час якого було виявлено та вилучено каструлю та рушник з речовиною бурого кольору.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2017 року, в ході якого слідчим в присутності понятих було пред`явлено осіб для впізнання, під час якого потерпіла заявила, що серед пред`явлених їй осіб для впізнання, вона з впевненістю упізнає чоловіка, який стоїть під №3 ( ОСОБА_4 ). Саме він 04.03.2017 близько 12 год. вдарив її каструлею по голові.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2017 року, в ході якого слідчим в присутності понятих було пред`явлено осіб для впізнання, під час якого потерпіла заявила, що серед пред`явлених їй осіб для впізнання, вона з впевненістю упізнає чоловіка, який стоїть під №2 ( ОСОБА_5 ). Саме він 04.03.2017 близько 12 год. зняв з неї золоті сережки.

- протоколом огляду предмета від 18.04.2017 року, в ході якого слідчим в присутності понятих була оглянута каструля синього кольору, діагоналлю 17 см. та глибиною 10 см. По бокам знаходяться 2 вушка для тримання каструлі.

- протоколом обшуку від 09.03.2017 року, в ході якого слідчим в присутності понятих було проведено обшук приміщення ПТ «Чесний ломбард» розміром 6 м. х 1,5 м. за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 41, під час якого було виявлено та вилучено договір закладу майна №0441716 від 03.03.2017, договір закладу майна №0441742 від 04.03.2017, акт-відомість № 04417001 від 06.03.2017.

-договором закладу майна до ломбарду № 0441742 від 04.03.2017, згідно якого ОСОБА_4 було закладено золоту сережку вагою 1,24 г.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2017 року, в ході якого слідчим в присутності понятих було пред`явлено фотознімки осіб для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_16 заявила, що серед пред`явлених їй фотознімків осіб для впізнання, вона з впевненістю упізнає чоловіка, який стоїть під №3 ( ОСОБА_4 ). Саме він з іншим чоловіком приходив до ломбарду та здавав золоті сережки. На його паспорт виписувались квитанції.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2017 року, в ході якого слідчим в присутності понятих було пред`явлено фотознімки осіб для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_16 заявила, що серед пред`явлених їй фотознімків осіб для впізнання, вона з впевненістю упізнає чоловіка, який стоїть під №1 ( ОСОБА_5 ). Саме він приходив з іншим чоловіком до ломбарду та здавав золоті сережки.

- висновком судово-медичної експертизи № 525 від 03.04.2017 року, згідно якого у гр. ОСОБА_9 , було виявлено наступне тілесне ушкодження: забійна рана тімяно-потиличної області зліва. Зазначене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого твердого предмета. Дане ушкодження утворилося незадовго до звернення гр. ОСОБА_9 у спеціалізований лікувальний заклад (ООКЛ), і могло бути заподіяно 04.03.2017 р. Описане ушкодження викликає розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що підстав оговорювати обвинувачених у неї не має, та показала, що до неї в гості прийшов її знайомий ОСОБА_5 зі своєю знайомою ОСОБА_17 , які були напідпитку, далі ОСОБА_17 пішла, потім до неї в гості приїхала ОСОБА_9 з села, та вони разом випили пиво. Далі ОСОБА_9 та ОСОБА_5 почали танцювати, та ОСОБА_9 почала чіплятися до нього, та потягла його до кімнати. Через хвилин 15-20 вона зазирнула до кімнати та побачила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 лежали у двох на ліжку, де ОСОБА_5 відштовхувався від ОСОБА_9 , та вони сварилися. Далі о сьомій годині ранку ОСОБА_5 розбудив її та попросив закрити двері, так як вій йде на роботу. Далі приблизно через пів години, вона почула сильний гуркіт, це ОСОБА_9 будучи сильно п`яною, впала та вдарилася головою об шафу, потім до неї в кімнату зайшла ОСОБА_9 та сказала, що її вдарив ОСОБА_18 та попросила відвести її до лікарні, на що вона їй повідомила, що нікуди не поїде та сказала щоб вона їхала сама. Коли ОСОБА_9 поїхала вона закрила двері, однак через пів години ОСОБА_9 повернулася з працівниками поліції.

Також, ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_4 заходив у гості разом зі своєю знайомою ОСОБА_17 , але вони пішли, та його в ранці не було в квартирі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 вказала, що підстав оговорювати обвинувачених у неї не має, та показала, що вона приїхала до м. Одеси, бо їй потрібно було до поліклініки, та ув`язку з тим, що приїхала до міста пізно залишилася переночувати у знайомої ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_3 , на другий день вранці вона пила каву в кімнаті на кушетці, коли до неї зайшли двоє чоловіків, потім чоловіки підійшли та ОСОБА_4 вдарив її каструлею по голові в наслідок чого у неї пішла кров, а ОСОБА_5 зняв у неї сережку.

Показання потерпілої ОСОБА_9 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень підтверджуються висновком експерта № 525 від 03.04.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження: забійна рана тім`яно-потиличної області зліва, яке згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносить до категорії Легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, незважаючи на процесуальну позицію обвинувачених, суд провівши судове слідство, щодо епізоду відносно потерпілої ОСОБА_9 , у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо епізоду ухилення від адміністративного нагляду, суд кваліфікує:

- за ст. 395 КК України за ознаками: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду;

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо епізоду відносно потерпілої ОСОБА_13 , суд кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо епізоду відносно потерпілої ОСОБА_9 , суд кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб;

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо епізоду відносно потерпілої ОСОБА_9 , суд кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб;

Провину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, суд вважає доведеною. Дане переконання суду засноване на дослідженні всіх доказів у справі в їх сукупності, які повністю підтверджують винуватість останніх у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю заперечував свою причетність до інкримінованого йому та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та стверджував, що він не скоював вищезазначений злочин, а ОСОБА_5 та ОСОБА_9 його обмовили, суд виходить з того, що досліджені докази по справі повністю підтверджують його провину у скоєному, а підстав не довіряти потерпілій ОСОБА_9 , яка викрила ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в скоєні ними злочинах у суду немає.

Зазначена версія обвинуваченого ОСОБА_4 є голослівною, нічим не підтвердженою.

Крім того, вона спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , та дослідженими докази по справі, а підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 .

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 , який повністю заперечував свою причетність до інкримінованого йому та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та стверджував, що він не скоював вищезазначений злочин, а ОСОБА_4 та ОСОБА_9 його обмовили, суд виходить з того, що досліджені докази по справі повністю підтверджують його провину у скоєному, а підстав не довіряти потерпілій ОСОБА_9 , яка викрила ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в скоєні ними злочинах у суду немає.

Зазначена версія обвинуваченого ОСОБА_5 є голослівною, нічим не підтвердженою.

Крім того, вона спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , та дослідженими докази по справі, а підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 .

Даючи оцінку показанням свідка ОСОБА_15 , яка показала що ОСОБА_9 сама впала та вдарилася головою об шафу, при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі не було, суд виходить з того, що вказані показання суперечать показам, як обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 так і потерпілої та не узгоджуються з дослідженими доказами по справі, а підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд критично ставиться до свідчень свідка ОСОБА_15 .

Невизнання ж обвинуваченими своєї провини, щодо епізоду відносно потерпілої ОСОБА_9 , на думку суду, продиктовано їх прагненням не притягнення їх до кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів (які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжким злочином відповідно), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття та визнання обвинуваченим вини, у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, середню освіту, офіційно не працює, неодружений, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше судимий.

На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та визнання обвинуваченим вини, у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого та враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 , можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення умисних злочинів проти власності та відбував реальний строк покарання, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знов вчинив умисний корисливий злочин проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 має місце проживання та реєстрації, середню освіту, офіційно не працює, неодружений, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше судимий.

На підставі викладеного, при відсутності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого та враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 , можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення умисних злочинів проти власності та відбував реальний строк покарання, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знов вчинив умисний корисливий злочин проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов та процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи, що останній вчинив злочини до 20 червня 2017 року (включно) вважає, що строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту затримання обвинуваченого 04 березня 2017 року, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховуючи, що останній вчинив злочини до 20 червня 2017 року (включно) вважає, що строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту затримання обвинуваченого 04 березня 2017 року, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 65, 68, 70, 72 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України: у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України: у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ст. 395 КК України: у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_4 , рахувати з 04 березня 2017 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 , термін його попереднього ув`язнення, з 04 березня 2017 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_5 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_5 , рахувати з 04 березня 2017 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 , термін його попереднього ув`язнення, з 04 березня 2017 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Майно, що належить ОСОБА_4 , арештоване на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 справа № 522/4382/17 провадження № 1-кс/522/4190/17, а саме грошові кошти в сумі 1120 грн. конфіскувати в дохід держави.

Майно, що належить ОСОБА_5 , арештоване на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 справа № 522/4382/17 провадження № 1-кс/522/4189/17, а саме грошові кошти в сумі 2000 грн. конфіскувати в дохід держави.

Речові докази: каструля синього кольору вважати повернутою ОСОБА_15 ; мобільний телефон «NOKIA C3», в корпусі малинового кольору, імей НОМЕР_3 - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

16.10.2018