Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/99/17
провадження № 1-кп/632/16/18

23 серпня 2018 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі Більшовик Первомайського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі Більшовик Первомайського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2016 року о третій годині ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля ресторану «Поместье», який розташований за адресою: Харківська область, місто Первомайський, вулиця Маршала Гречка, 3, діючи із корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_6 - велосипед марки «Україна», вартістю 325 гривень, що стояв біля електроопори поруч із рестораном, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим зник, обернувши його на свою користь.

Крім того, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , діючи із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, спільно вчинили розбійний напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном, застосувавши при цьому до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, за наступних обставин.

Так, 28 листопада 2016 року близько двадцять третьої години ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «П`ятачок», який розташований у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, побачили ОСОБА_7 і вирішили заволодіти майном потерпілого шляхом нападу на нього із застосуванням насильства.

Реалізуючи спільний умисел, діючи узгоджено, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_7 , після чого збили останнього з ніг та, продовжуючи свої протиправні дії, стали разом наносити потерпілому, який лежав на землі, удари ногами і руками по голові та тулубу, внаслідок чого ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді: одного синця на верхній та нижній повіці правого ока; одного синця на верхній та нижній повіці лівого ока; одного садна на спинці носу зліва, в верхній третині; одного садна на спинці носу зліва, в нижній третині; одного садна на спинці носу справа, в верхній третині; одного синця на спинці носу, від верхньої третини до середньої третини, з переходом на праву та ліву його половини; одного синця в проекції лівого ліктьового суглобу, по задній поверхні, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, та перелому кісток носу з обох сторін зі зміщенням - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після чого ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , діючи узгоджено, продовжуючи реалізовувати спільний умисел, заволоділи належною ОСОБА_7 чоловічою шкіряною сумкою чорного кольору, та майном, що в ній знаходилося, а саме: грошима у сумі 200 гривень та мобільним телефоном марки «Nokia Lumia 630», вартістю 1443 гривні 33 коп., знявши її з плеча потерпілого, після чого обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, обернувши зазначене майно на свою користь.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України таємному викраденні майна ОСОБА_6 , вчиненому за наведених у вироку обставин, визнав повністю.

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 показав, що 10 травня 2016 року близько третьої години він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу ресторану «Поместье», який розташований за вказаною адресою, де, біля електроопори, що встановлена поруч із зазначеним рестораном, побачив велосипед марки «Україна», який вирішив вкрасти.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, він таємно викрав цей велосипед, після чого на ньому залишив місце вчинення злочину.

У подальшому велосипед, крадіжку якого він вчинив, був вилучений у нього співробітниками поліції.

Щодо обвинувачення у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України розбійному нападі на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, то а ні ОСОБА_9 , а ні ОСОБА_8 свою вину у його вчиненні не визнали, показавши суду, що на протязі дня 28 листопада 2016 року вони знаходилися у кафе «Аркан», яке розташоване у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, де вживали алкогольні напої, у зв`язку із чим перебували у стані алкогольного сп`яніння. Близько дев`ятнадцятої години у кафе прийшов раніше їм не знайомий ОСОБА_7 , який присів поруч. Під час спілкування між ОСОБА_9 і потерпілим виник конфлікт, який був спровокований останнім, оскільки ОСОБА_7 висловлював образи на його адресу та на адресу його дитини, нецензурно лаявся. На їх, обвинувачених, зауваження припинити ці дії - не реагував.

ОСОБА_8 пояснив, що він із потерпілим не конфліктував.

Обвинувачені показали, що зазначений конфлікт був вичерпаний ще під час перебування у кафе.

У зв`язку із закінченням робочого часу близько 23-ї години, кафе прийшлося залишити вони, обвинувачені, стояли біля його приміщення, а потерпілий пішов. Наміру переслідувати останнього у них не було.

При цьому ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_9 , який йшов трохи попереду нього, зайшов за кіоск біля магазину «П`ятачок», де у цей час знаходився потерпілий, він, ОСОБА_8 , одразу пішов за ним і побачив, що ОСОБА_9 б`є ОСОБА_7 , який вже лежав. Він, підтримуючи дії ОСОБА_9 , спільно із останнім також став бити потерпілого, наносячи йому удари руками по різних частинах тіла.

Також ОСОБА_8 показав, що застосував до потерпілого фізичне насильство, оскільки захищав ОСОБА_9 .

У свою чергу ОСОБА_9 показав, що через деякий час, коли він і його брат проходили біля магазину «П`ятачок», він побачив ОСОБА_7 , який стояв між будівлею магазину і кіоском.

Підійшовши до потерпілого ззаду він, ОСОБА_9 , з мотивів особистої неприязні застосував до нього фізичне насильство наніс ОСОБА_7 удар кулаком у потилицю, збив з ніг, після чого наніс потерпілому множинні удари руками і ногами по різних частинах тіла тулубу та голові, у тому числі і в обличчя. ОСОБА_8 , який підійшов одразу, також став спільно із ним бити потерпілого ОСОБА_7 .

До того ж обвинувачені показали, що після побиття ОСОБА_7 , вони заволоділи його сумкою, знайшовши її поруч із потерпілим, яку підібрав ОСОБА_8 .

Відійшовши від місця події вони оглянули вміст цієї сумки, в якій виявили майно, що належало потерпілому ОСОБА_7 : гроші, мобільний телефон та ключі, а також документи і паспорт на його ім`я. Телефон вони одразу вимкнули і позбулися наявних у ньому сім карт.

У подальшому гроші, якими вони заволоділи, витратили на придбання алкогольних напоїв.

Крім того, ОСОБА_9 показав, що ввечері 29 листопада 2016 року майно, що належало потерпілому ОСОБА_7 , про яке йдеться вище, було виявлено та вилучено співробітниками поліції за місцем його, обвинуваченого, мешкання де він його зберігав, оскільки воно було передане йому ОСОБА_8 .

Обвинувачені наполягали, що вони не мали умислу на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_7 і такий напад на потерпілого не вчиняли, у тому числі і за попередньою змовою групою осіб. При цьому ОСОБА_9 показав, що він застосував до потерпілого фізичне насильство з метою заподіяти йому тілесні ушкодження із особистої неприязні, яка виникла у нього до ОСОБА_7 у зв`язку із тим, що останній ображав, як його, так і висловлював образи на адресу його дитини. Не заперечував, що він із корисливих мотивів викрав наведене вище майно потерпілого ОСОБА_7 .

При цьому ОСОБА_9 заявив, що визнає себе винним лише у тому, що за наведених вище обставин умисно заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, у тому числі таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У свою чергу ОСОБА_8 заявив, що також визнає себе винним в умисному заподіянні ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Майном потерпілого він протиправно не заволодівав, належну ОСОБА_7 сумку з наявними у ній речами, грошима і документами знайшов поруч із потерпілим та забрав собі, а потім передав ОСОБА_9 .

За епізодом таємного викрадення майна ОСОБА_6 .

Окрім зізнання обвинуваченого ОСОБА_8 , його вина у вчиненні таємного викрадення майна ОСОБА_6 , за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що в ніч на 10 травня 2016 року він, у зв`язку із святкуванням Дня Перемоги, знаходився поблизу ресторану «Поместье», який розташований на вулиці Маршала Гречка у місті Первомайський Харківської області. Оскільки зустрів знайомого, із яким спілкувався, то належний йому, потерпілому, велосипед марки «Україна» залишив біля електроопори, встановленої поруч із зазначеним рестораном, а через деякий час виявив крадіжку велосипеду.

З протоколу огляду місця події від 18 травня 2016 року вбачається, що біля загальноосвітньої школи № 4 у місті Первомайський Харківської області був виявлений і вилучений велосипед марки «Україна», який у подальшому був оглянутий, визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 103 106, 116).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що саме цей велосипед він таємно викрав біля ресторану «Поместье» у місті Первомайський Харківської області за викладених вище обставин і зберігав його у себе до вилучення співробітниками поліції 18 травня 2016 року.

Потерпілий ОСОБА_6 також підтвердив суду, що йому був повернутий саме той велосипед, що був у нього таємно викрадений.

Із відповідного протоколу від 13 грудня 2016 року та фототаблиці до нього вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав велосипед марки «Україна», який був вилучений під час огляду місця події 18 травня 2016 року, і пояснив, що саме він був викрадений у нього 10 травня 2016 року (т. 1 а.с. 113 - 115).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28 грудня 2016 року встановлено, що в ході даної слідчої дії ОСОБА_8 , з виходом на місце, детально розповів і показав про обставини, за яких він вчинив таємне викрадення майна ОСОБА_6 так, як про це викладено у вироку.

При цьому обвинувачений вказав на такі подробиці обставин справи, які могли бути відомі лише особі, що була присутня на місці вчинення злочину, і їй було відомо про місце і спосіб його скоєння (т. 1 а.с. 117 - 119).

Висновком експерта-товарознавця № 3176 від 13 липня 2016 року підтверджена вартість викраденого у ОСОБА_6 майна велосипеду марки «Україна», яка складає 325 гривень (т. 1 а.с. 111, 112).

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченими, винуватість ОСОБА_9 і ОСОБА_8 у розбійному нападі на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

За епізодом розбійного нападу на ОСОБА_7 .

Так, із показань потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні, вбачається, що 28 листопада 2016 року близько дев`ятнадцятої години він знаходився у кафе «Аркан», де зустрів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , із якими раніше знайомий не був. Під час спілкування у нього із обвинуваченими виникла суперечка, оскільки він зробив їм лише одне зауваження у зв`язку із тим, що бачив їх на території підприємства, із якої вчинялись крадіжки металобрухту. Будь-яких образ, у тому числі особистого характеру, як на адресу обвинувачених, так і членів їх родин він не висловлював, оскільки знайомий з ними не був.

Спілкування із Рябовими після цього він припинив і був один на протязі приблизно двох годин. Близько двадцять третьої години він залишив приміщення кафе - вийшов останнім, обвинувачені стояли біля ганку, та коли він пройшов повз них і зайшов за будівлю магазину «П`ятачок», розташовану у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, ОСОБА_9 одразу наніс йому удар в голову ззаду, після чого збив з ніг. Потім обвинувачені без будь-яких пояснень, спільно застосували до нього фізичне насильство - нанесли множинні удари руками та ногами по голові і тулубу.

Коли обвинувачені припинили побиття і зникли, він виявив відсутність належного йому майна сумки, що була у нього на плечі, в якій знаходилися: мобільний телефон, ключі, гроші в сумі 200 гривень та особисті документи.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 йому були заподіяні тілесні ушкодження встановлені експертом.

Крім того, ОСОБА_7 показав, що він бачив, що його майном і документами, про які йдеться вище, заволоділи саме обвинувачені, так як одразу після застосування до нього фізичного насильства побачив у одного із них сумку, в якій вони зберігалися. До моменту нападу ця сумка знаходилася у нього на правому плечі.

Відповідно до змісту протоколу огляду місця події від 29 листопада 2016 року та фототаблиці до нього злочин вчинений на ділянці території між будівлею, у якій знаходиться магазин «П`ятачок», і кіоском з тильної його сторони, що розташовані навпроти будинку АДРЕСА_4 .

Під час проведення вказаної слідчої дії на поверхні зазначеної ділянки, розміром 50х80 см., виявлені сліди бурого кольору, ззовні схожі на кров.

Крім того, слід бурого кольору речовини, схожої на кров, у формі долоні виявлений на тильній стіні кіоску, на висоті 60 см. від поверхні асфальту (т. 1 а.с. 120 - 125).

В судовому засіданні ОСОБА_9 і ОСОБА_8 підтвердили, що саме у цьому місці вони напали на потерпілого ОСОБА_7 , та спільно застосували до нього фізичне насильство, нанісши йому множинні удари руками і ногами по тулубу та голові.

Також обвинувачені пояснили, що сліди бурого кольору, виявлені на місці події, утворилися в результаті кровотечі у потерпілого, внаслідок заподіяних ними йому тілесних ушкоджень.

При дослідженні в судовому засіданні відеозапису з камери відеоспостереження, яка розміщена навпроти місця події на будинку АДРЕСА_5 встановлено, що через 14 секунд, після того як особа зайшла за будівлю, в якій знаходиться магазин «П`ятачок» та кіоск, розташовані у цьому ж мікрорайоні, на неї ззаду одночасно, спільно напали дві особи, одна з яких нанесла удар першій особі по голові ззаду, після чого збила її з ніг. Потім особи, які вчинили напад, спільно застосували до особи, яка зазнала нападу, фізичне насильство у вигляді нанесення множинних ударів руками та ногами по голові і тулубу, спільно відтягнули потерпілого до кіоску, при цьому один з нападників заволодів його майном, а другий наніс ще два удари ногами по голові.

Після чого особи, які вчинили напад, з місця події зникли.

Крім того, з зазначеного відеозапису вбачається, що під час описаних подій була присутня ще одна четверта особа.

У судовому засіданні ОСОБА_9 підтвердив, що особою, яка зазнала нападу, зафіксованого на відеозапису, є ОСОБА_7 . Особою, яка під час спільного нападу першою нанесла удар ОСОБА_7 та збила останнього з ніг, є саме він.

ОСОБА_8 у свою чергу підтвердив, що він є другою особою, яка приймала участь у нападі на потерпілого.

Також обвинувачені підтвердили, що на зазначеному записі зафіксовано, як вони спільно застосовували фізичне насильство до ОСОБА_7 у виді нанесення йому множинних ударів руками та ногами по голові і тулубу.

Крім того, обвинувачені пояснили, що четвертою особою є ОСОБА_11 , яка була свідком цих подій.

Захисником заявлено про визнання недопустимим доказом компакт-диску, а відповідно і зазначеного відеозапису, оскільки, на його думку, не зрозуміло, яким чином сторона обвинувачення отримала цей носій.

Визнаючи цю заяву захисника безпідставною, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, окрім іншого, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Із листа заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів на адресу начальника Первомайського ВП ГУНП в Харківській області вбачається, що виконавчий комітет Первомайської міської ради згідно із запитом добровільно надав зазначеному органу поліції записи камери відеоспостереження загальнодоступних місць, яка встановлена органом місцевого самоврядування на вказаному будинку, за період часу з 20 години 28 листопада по 00.00 годин 29 листопада 2016 року (т. 1 а.с. 165).

Тобто відеозапис, який був досліджений у судовому засіданні, отриманий органом досудового розслідування у спосіб, передбачений наведеною нормою КПК України, а отже, є допустимим доказом.

Згідно із протоколом огляду місця події від 29 листопада 2016 року та фототаблиці до нього у житлі ОСОБА_9 квартирі АДРЕСА_6 , були виявлені і вилучені: майно та документи потерпілого ОСОБА_7 , а саме: чоловіча сумка чорного кольору, паспорт громадянина України, картка фізичної особи платника податків і посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , ключі, мобільний телефон марки «Nokia», з сім-картою мобільного оператора «Київстар» (т. 1 а.с. 126 - 128).

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця поді від 29 листопада 2016 року, оскільки огляд житла ОСОБА_9 , на його думку, був проведений з порушенням порядку, визначеного ст. ст. 234, 237 КПК України - без ухвали слідчого судді про дозвіл на огляд житла та без добровільної згоди особи, яка ним володіє.

В той же час, ст. 233 КПК України передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених КПК України.

Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Згідно із паспортом громадянина України ОСОБА_9 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час судового розгляду, в тому числі із показань обвинуваченого ОСОБА_9 , встановлено, що станом на 29 листопада 2016 року він мешкав у квартирі АДРЕСА_6 , яку орендував, тобто зазначене житло знаходилося у його тимчасовому володінні.

У цьому ж протоколі зафіксовано, що огляд житла був проведений за добровільною згодою особи, яка ним володіла ОСОБА_9 , у присутності останнього та двох понятих. Будь-яких зауважень від учасників слідчої дії щодо її проведення не надійшло.

З урахуванням наведеного твердження захисника про відсутність правових підстав для проведення огляду житла обвинуваченого ОСОБА_9 є неспроможними, а тому його клопотання є безпідставним, у зв`язку із чим задоволенню не підлягає.

Вилучені під час огляду квартири АДРЕСА_6 , предмети і документи, були оглянуті, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передані на зберігання потерпілому, що підтверджується відповідними: протоколом, процесуальним рішенням слідчого та розписками ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 129 131, 137).

ОСОБА_7 підтвердив, що вилучений мобільний телефон належать йому і що саме ним, в числі іншого майна, протиправно заволоділи обвинувачені за наведених у вироку обставин.

Відповідно до висновку експерта-товарознавця № 6182 від 13 грудня 2016 року вартість мобільного телефону марки «Nokia» модель «Lumia 630 DS», з урахуванням зносу, станом на 29 листопада 2016 року, становить 1443 гривні 33 коп. (т.1 а.с. 134 - 136).

За висновком судово-медичної експертизи № 182-ПР/16, потерпілому ОСОБА_7 в результаті застосування до нього обвинуваченими фізичного насильства за наведених у вироку обставин були заподіяні тілесні ушкодження у виді: одного синця на верхній та нижній повіці правого ока; одного синця на верхній та нижній повіці лівого ока; одного садна на спинці носу зліва, в верхній третині; одного садна на спинці носу зліва, в нижній третині; одного садна на спинці носу справа, в верхній третині; одного синця на спинці носу, від верхньої третини до середньої третини, з переходом на праву та ліву його половини; одного синця в проекції лівого ліктьового суглобу, по задній поверхні; перелому кісток носу з обох сторін зі зміщенням, які утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, в короткий проміжок часу, майже одномоментно, характерні особливості яких не відобразилися, та могли утворитися в строк та спосіб, вказаний потерпілим.

Вищевказані тілесні ушкодження у виді саден та синців відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Тілесне ушкодження у виді перелому кісток носу з обох сторін зі зміщенням відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, з короткочасним розладом здоров`я (т. 1 а.с.140, 141).

Під час слідчих експериментів, які були проведені 19 січня 2017 року за участю понятих, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з виходом на місце, в умовах, що виключають сторонній тиск, добровільно, самостійно, кожен окремо, відтворили і продемонстрували обставини, за яких вони спільно вчинили розбійний напад на ОСОБА_7 , у тому числі послідовно продемонстрували механізм нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном, а також у зв`язку із цим механізм застосування фізичного насильства - нанесення ОСОБА_7 ударів руками і ногами та їх локалізацію.

Згідно з даними, зафіксованими у протоколах зазначених слідчих дій та відповідних фототаблицях ОСОБА_9 і ОСОБА_8 вказали на відкриту територію між будівлею, в якій знаходиться магазин «П`ятачок», і кіоском з тильної його сторони, що розташовані у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, як на місце, де 28 листопада 2016 року близько двадцять третьої години вони спільно вчинили напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном із застосуванням фізичного насильства.

При цьому як ОСОБА_9 так і ОСОБА_8 повідомили, що коли потерпілий зайшов за кіоск, вони підійшли до нього ззаду, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_7 удар кулаком у потиличну частину голови і збив потерпілого з ніг. Після цього вони спільно почали бити ОСОБА_7 , нанісши останньому множинні удари руками та ногами по голові і тулубу, а потім, схопивши за верхній одяг, відтягли потерпілого до стінки згаданого кіоску, де і заволоділи майном ОСОБА_7 , про яке зазначено в описовій частині вироку, а саме - ОСОБА_8 забрав сумку, в якій воно зберігалося, що знаходилася у потерпілого на правому плечі.

Після того, як ОСОБА_9 наніс ОСОБА_7 ще два удари ногою в голову вони, обвинувачені, з місця вчинення злочину зникли (т. 1 а.с. 142 - 150).

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_8 заявили про те, що дані, зафіксовані у зазначених протоколах є достовірними лише частково, оскільки під час зазначених слідчих дій вони повідомили, відтворили і продемонстрували лише механізм спільного нападу на потерпілого, а також механізм нанесення ОСОБА_7 ударів руками і ногами та їх локалізацію.

Про те, що вказаний напад був вчинений на потерпілого з метою заволодіння його майном, а також про те, що сумка знаходилася у ОСОБА_7 на правому плечі і нею заволодів ОСОБА_8 , вони не показували, тобто до протоколів слідчим були внесені відомості, про які вони під час цих слідчих дій не повідомляли.

Перевіривши ці заяви обвинувачених суд визнає їх неспроможними, у зв`язку з чим не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, свідок ОСОБА_12 слідчий СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, який проводив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, показав суду, що у першій половині дня 19 січня 2017 року ним за участю понятих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та обвинувачених, з кожним окремо, були проведені слідчі експерименти.

Перед проведенням зазначених слідчих дій поняті і обвинувачені були ознайомлені з їхніми правами, останні у тому числі із правом не давати показання проти себе, однак і ОСОБА_9 і ОСОБА_8 добровільно виявили бажання приймати участь у їх проведенні.

Хід і результати проведення слідчих експериментів фіксувалися як у відповідних протоколах, так і шляхом здійснення фотозйомки.

Після завершення кожної із цих слідчих дій, перед підписанням відповідних протоколів поняті, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були ознайомлені із їх текстом шляхом оголошення і шляхом особистого прочитання.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мали можливість внести до зазначених протоколів зміни і доповнення, про що свідчать їх власноручні підписи, однак не зробили цього, оскільки були згодні зі змістом протоколів.

Із показань свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , присутніх у якості понятих при проведенні слідчих експериментів за участю обвинувачених, вбачається, що у першій половині дня 19 січня 2017 року були проведені вказані слідчі дії, під час яких ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , кожний окремо, на пропозиції слідчого дали згоду, а потім добровільно повідомили, відтворили та продемонстрували на місці - ділянці між будівлею, в якій знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », і кіоском з тильної його сторони, що розташовані у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, обставини вчинення ними злочину.

Також свідки показали, що обвинувачені добровільно продемонстрували механізм нападу на потерпілого, а також механізм нанесення останньому ударів руками і ногами та їх локалізацію.

Хід і результати слідчих експериментів фіксувалися у протоколах, які перед підписанням були прочитані ними особисто, така ж можливість була надана і обвинуваченим. Оскільки вони, поняті, були згодні з їх змістом зафіксовані у протоколах дані відповідали дійсності, то засвідчили це власноручними підписами.

Будь-яких зауважень щодо проведення слідчих експериментів та змісту відповідних протоколів від ОСОБА_9 і ОСОБА_8 не надходило.

Крім того проводилася фотофіксація зазначених слідчих дій.

Згідно з протоколами проведення слідчих експериментів, додатками до них та показаннями ОСОБА_9 і ОСОБА_8 у судовому засіданні, останнім були роз`яснені їхні права та обов`язки відповідно до ст. 42 КПК України, що також підтверджується їх власноручними підписами. З протоколами вони знайомилися особисто, мали можливість зробити заяви про внесення до них змін і доповнень, однак чому цього не зробили, пояснити не змогли, тому суд доходить висновку, що ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були згодні з їх змістом, про що свідчать також їх підписи на кожному аркуші, зроблені власноруч.

Також вбачається, що обвинувачені приймали участь у зазначених слідчих діях добровільно, про порушення порядку їх проведення не заявляли, як про це не заявляли і поняті.

Крім того, суд не приймає до уваги заяву ОСОБА_9 , про те, що протокол був підписаний ним не у день проведення слідчого експерименту, а пізніше, оскільки вона спростовується показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 .

Оцінивши дані, отримані під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , зафіксовані у відповідних протоколах та додатках до них, у сукупності з показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , що наведені вище, даними, які містяться в протоколах огляду місця події та огляду предметів - речових доказів, висновках експертиз, у тому числі даними, зафіксованими у відеозапису з камери відеоспостереження, які узгоджуються між собою, суд визнає їх достовірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Приймаючи до уваги те, що потерпілий ОСОБА_7 послідовно показував про обставини нападу на нього, поєднаного із застосування фізичного насильства, заподіяння йому тілесних ушкоджень та заволодіння належним йому майном, його показання носять конкретний характер, узгоджуються з об`єктивними даними, що містяться у наведених вище доказах - протоколах: огляду місця події, огляду предметів речових доказів, проведення слідчих експериментів, висновках судово-медичної та судово-товарознавчої експертиз, даними зафіксованими у відеозапису з камери відеоспостереження, встановленої поруч із місцем події, суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.

Під час первинного розгляду даного кримінального провадження, у судовому засіданні, яке відбулося 15 червня 2017 року, судом була допитана свідок обвинувачення ОСОБА_11 .

При даному судовому розгляді прокурор відмовилась від допиту цього свідка, однак сторона захисту наполягала на допиті зазначеної особи, оскільки обвинувачені заявили, що ОСОБА_11 може підтвердити, що сумку з потерпілого вони не знімали.

З метою створення умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав судом були вжиті всі передбачені КПК України заходи щодо встановлення місця знаходження свідка ОСОБА_11 та забезпечення її явки у судові засідання, у тому числі ті, що були проведені у режимі відеоконференції з Вільнянським районним судом Запорізької області, оскільки остання на даний час мешкає у місті Вільнянську.

Однак вжиті заходи, у тому числі такі заходи забезпечення кримінального провадження, як судові виклики і привід, позитивного результату не дали, оскільки ОСОБА_11 самостійно у судові засідання не з`явилася, а здійснити її привід не виявилося можливим, оскільки існує пряма заборона, передбачена ч. 3 ст. 140 КПК України - ОСОБА_11 є особою, яка одноособово виховує дитину віком до шести років 2017 року народження (т. 2 а.с. 80, 99, 109 119, 125 130, 138 145, 149, 155 160, 166 171, 178 188).

За таких обставин за клопотанням сторони захисту був відтворений звукозапис показань свідка ОСОБА_11 , які вона дала суду при первинному розгляді даного кримінального провадження.

Так, із показань свідка ОСОБА_11 бармена кафе «Аркан», вбачається, що ввечері 28 листопада 2016 року між ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , які знаходилися у зазначеному кафе, під час вживання алкогольних напоїв і спілкування, виник конфлікт, оскільки потерпілий негативно висловлювався стосовно його родини. При цьому був присутній і ОСОБА_8 , який також вживав алкогольні напої. Конфлікт продовжувався на протязі години, та вичерпаний не був.

Зазначені особи залишили кафе близько двадцять третьої години, потерпілий пішов перший, обвинувачені пішли за ним.

Потім вона побачила, що на площадці між магазином і кіоском з тильної його сторони відбувається обопільна бійка між ОСОБА_7 з одного боку і ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з іншого, при цьому вони наносили удари один одному. ОСОБА_7 і один із обвинувачених лежали навпроти і тримали один одного за верхній одяг, а другий обвинувачений стояв і наносив удари потерпілому. Після цього обвинувачені, підтягнувши потерпілого, який лежав, притулили його до стінки кіоску.

Через незначний проміжок часу, коли вона йшла разом із обвинуваченими, від останніх їй стало відомо, що вони заволоділи належною ОСОБА_7 сумкою, однак, яким чином це відбувалося, і хто саме нею заволодів, вона не бачила.

Крім того, свідок ОСОБА_11 показала, що обвинувачені, одразу після того, як залишили місце події, у її присутності перевірили вміст сумки. У ній знаходилися документи на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон та гаманець.

Сторони кримінального провадження не мали заперечень щодо змісту цих показань.

У судовому засіданні, що відбулося 15 червня 2017 року, сторони реалізували своє право на допит цього свідка, а тому, з метою забезпечення права обвинувачених на захист, суд дає оцінку цим показанням у сукупності з іншими доказами.

Аналіз досліджених у суді доказів дає підстави дійти висновку, що показання свідка ОСОБА_11 , за виключенням обставин часу і місця події, а також наявності у обвинувачених майна і документів ОСОБА_7 , є недостовірними, оскільки вони спростовуються доказами, наведеними вище, які визнані судом достовірними і взяті в основу вироку, а тому відкидає їх.

Під час судового розгляду захисник заявив клопотання про визнання недопустимим доказом компакт диску сірого кольору «Ridata» CD-R 700 МВ, на якому містяться відеоматеріали, у зв`язку із тим, що він отриманий з порушенням порядку збирання доказів, який визначений КПК України - ст. ст. 159, 164, 165, а за певних умов - ст. ст. 171, 172, 234, 236, 237.

В обґрунтування захисник зазначив, що згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29 листопада 2016 року зазначений компакт диск визнаний речовим доказом.

При цьому, зі змісту клопотання вбачається, що на згаданому диску міститься відеозапис з камери відеоспостереження, яка встановлена у приміщенні ПП «Титан», розташованого за адресою: Харківська область, місто Первомайський, вулиця Дорожня 2-а.

Стаття 26 КПК України передбачає, що суд досліджує докази безпосередньо.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, стороною обвинувачення суду надана постанова, на яку посилається захисник, однак компакт диск, про який він зазначає у своєму клопотанні, в якості доказу стороною обвинувачення суду не надавався, відеозапис з камери відеоспостереження, яка встановлена у приміщенні ПП «Титан», в ході судового розгляду не досліджувався, за таких обставин суд доходить висновку, що клопотання захисника є безпідставним і задоволенню не підлягає.

При таких даних, суд вважає, що показання ОСОБА_9 про те, що він і ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб не вчиняли розбійного нападу на ОСОБА_7 , не заволодівали його майном, а тілесні ушкодження останньому були заподіяні ними внаслідок застосування до потерпілого фізичного насильства з особистої неприязні, викликаної образами з його боку, а також про те, що сумку із майном, що належало ОСОБА_7 . ОСОБА_8 знайшов поруч із місцем події, є надуманими, не відповідають дійсним обставинам і дані ним з метою пом`якшити свою відповідальність та відповідальність ОСОБА_8 за вчинене.

За наведених даних суд доходить висновку, що показання ОСОБА_8 про те, що він і ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб не вчиняли розбійний напад на ОСОБА_7 , не заволодівали його майном, а сумку із належним потерпілому майном він знайшов після застосування до ОСОБА_7 фізичного насильства, оскільки він захищав ОСОБА_9 , також є надуманими, не відповідають дійсності і дані ним з метою пом`якшення його відповідальності та відповідальності ОСОБА_9 за вчинене.

Крім того, такі заяви обвинувачених суд розцінює як спробу приховати факт попередньої домовленості про вчинення розбійного нападу на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном.

Аналіз наведених вище доказів у їх сукупності свідчить про те, що, достовірно знаючи про наявність майна у потерпілого ОСОБА_7 , який знаходився разом із ними у кафе «Аркан», де витрачав гроші і перебував у стані алкогольного сп`яніння, а потім опинився один у малолюдному місці, огляд якого закривається будівлею і кіоском, а також усвідомлюючи те, що наявне у нього майно він добровільно не віддасть, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які трудовою діяльністю не займалися і не мали стабільних джерел існування, із корисливих мотивів, попередньо домовились між собою про вчинення розбійного нападу на потерпілого.

Реалізуючи спільний злочинний намір, усвідомлюючи свою чисельну перевагу, діючи раптово, цілеспрямовано і узгоджено, напали на ОСОБА_7 і, застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, заволоділи майном останнього.

Ті факти, що обвинувачені спільно витратили гроші, які належали потерпілому, а майно і документи, якими вони заволоділи - зокрема ОСОБА_8 , у подальшому були виявлені і вилучені у ОСОБА_9 , також свідчать про те, що обвинувачені діяли узгоджено, і їх дії були об`єднані єдиним умислом заволодіти майном ОСОБА_7 шляхом вчинення розбійного нападу на нього.

Дослідивши і оцінивши представлені докази, що покладені в основу вироку, які є достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством, у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує:

- дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб;

- дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_8 , суд встановив, що останній раніше не судимий, на момент вчинення злочинів трудовою діяльністю не займався, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Суд не приймає до уваги заяву обвинуваченого ОСОБА_8 , що він є батьком двох малолітніх дітей 2012 і 2015 років народження, які перебувають на його утриманні та виховуються ним, оскільки ОСОБА_8 не одружений, із свідоцтв про народження (т. 1 а.с. 245, 246) вбачається, що батько дітей записаний відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, при цьому рішень суду про визнання батьківства або встановлення факту батьківства ОСОБА_8 суду не представлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнає те, що він добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_7 завдані збитки.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є те, що ОСОБА_8 вчинив злочини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , поряд з наведеними даними про особу обвинуваченого, суд враховує, те що ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, сукупність всіх обставин, що характеризують злочинні діяння, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчинені злочину в співучасті, його активні насильницькі дії, наслідки, які настали.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а також, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкціями ч. 1 ст. 185 і ч. 2 ст. 187 КК України.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_9 , суд встановив, що останній раніше не судимий, на момент вчинення злочину трудовою діяльністю не займався, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Суд не приймає до уваги заяву обвинуваченого ОСОБА_9 , що він є батьком малолітньої дитини 2014 року народження, яка перебуває на його утриманні та виховується ним, оскільки ОСОБА_9 не одружений, із свідоцтва про народження (т. 1 а.с. 243) вбачається, що батько дитини записаний відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, при цьому рішень суду про визнання батьківства або встановлення факту батьківства ОСОБА_9 суду не представлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 , суд визнає те, що він добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_7 завдані збитки.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є те, що ОСОБА_9 вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , поряд з наведеними даними про особу обвинуваченого, суд враховує, те що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, сукупність всіх обставин, що характеризують злочинне діяння, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчинені злочину, його активні насильницькі дії, наслідки, які настали.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а також, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 , попередження нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 187 КК України.

Цивільні позови не заявлені.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під час розгляду кримінального провадження припинили свою дію.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 651 гривня 72 коп., відповідно до п. 3 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинувачених на користь держави, а саме: з ОСОБА_8 439 гривень 80 коп.; з ОСОБА_9 175 гривень 92 коп.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обчислювати з дня їх затримання після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 651 гривня 72 коп., стягнути з обвинувачених на користь держави, а саме: з ОСОБА_8 439 гривень 80 коп.; з ОСОБА_9 175 гривень 92 коп.

Речові докази: велосипед марки «Україна», відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути потерпілому ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «Nokia» модель «Lumia 630 DS», сумку чоловічу, документи на ім`я ОСОБА_7 , відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1