ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року
м. Київ

справа № 265/1708/16-к
провадження № 51-973км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
у кримінальному провадженні №0000138 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
та
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК),
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянуву відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, та, із застосуванням ст. 69 ККзасуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього належного їм майна.
Як установлено судом,16 січня 2016 року приблизно о 20:30 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, у дворі будинку АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном напали на ОСОБА_10 і застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого - завдали останньому ударів кулаками та ногами у голову, від чого він втратив свідомість, заволоділи його майном, а саме: грошима в сумі 16 гривень, мобільним телефоном «Самсунг ЕGT-Е1201» вартістю 250 гривень та балоновою курткою, після чого з місця злочину втекли, ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 436 гривень.
Апеляційний суд Донецької області при перегляді справи 24 травня 2017 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасував та ухвалив новий вирок, яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожному окремо, за ч. 2 ст. 187 КК призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційних скаргах захисники ОСОБА_9 (в інтересах ОСОБА_5 ) та ОСОБА_8 (в інтересах ОСОБА_4 ), не оспорюючи доведеності їх винуватості у вчиненому і правильності юридичної оцінки їхніх дій, наданої судом, просять вирок апеляційного суду змінити через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і даним про особизасуджених унаслідок суворості та призначити їм покарання із застосуванням ст. 69 КК у розмірі визначеному судом першої інстанції, яке, на думку захисників, буде необхідним і достатнім для їх виправлення та перевиховання. Вважають, що при призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 апеляційний суд не взяв до уваги їхнє активне сприяння у розкритті злочину, щире каяття у вчиненому та відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.
Позиція інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор з доводами захисників не погодився та, вважаючи вирок апеляційного суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без зміни, а касаційні скарги - без задоволення.
У своїх заявах на адресу касаційного суду захисники та засуджені ОСОБА_5 і ОСОБА_4 просили Верховний Суд розглянути касаційні скарги без їхньої участі.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.
Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК)суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікація їхніх дій у касаційних скаргах не оспорюються.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Згідно зі ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі.

Як убачається з вироку апеляційного суду, при призначенні заходу примусу цей суд відповідно до положень ст. 65 ККразом із ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення врахував також і дані про особизасуджених,які не судимі в силу ст. 89 КК, негативно характеризуються за місцем проживання,схильні до вчинення правопорушень, зловживають алкоголем тощо.При цьому суд врахував і обставини, які пом`якшують покарання,їхнєщире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкриттізлочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, тобто ті самі обставини, на які посилаються захисники в касаційних скаргах. Разом із тим апеляційний суд дійшов висновку, що вказані пом`якшуючі обставини з врахуванням даних про особи засуджених не знижують ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому застосування до них судом першої інстанції положень ст. 69 КК є неправильним, однак при цьому визнав можливим ОСОБА_12 та ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене санкцією кримінального закону за скоєний ними злочин.

Таким чином, при призначенні покарання засудженим апеляційний суд дотримався приписів статей 50 та 65 КК. Призначене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання є справедливим, необхідним й достатнім для їхнього виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості суд касаційної інстанції не вбачає.
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 370 та 420 КПК.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою зміну чи скасування судового рішення, під час розгляду кримінального провадження судом касаційної інстанції не встановлено. Зважаючи на викладене, підстав для задоволення касаційних скарг захисників колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Верховний Суд
ухвалив:
Касаційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3