Справа № 523/334/18
Провадження №1-в/523/25/18
ПОСТАНОВА
31.07.2018 року м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси в складі:
судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
заявника - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі заяву (клопотання) ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 , -
До провадження Суворовського районного суду м.Одеси надійшла заява (клопотання) ОСОБА_4 про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування вищевказаного заявник зазначив в своїй заяві, що арешт було накладено в рамках кримінальної справи №1-304/07 відносно його сина ОСОБА_6 , який на теперішній час помер. Однак, у ОСОБА_6 залишилась неповнолітня донька ОСОБА_5 , 2003 року народження, якої він є опікуном.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подану заяву в повному обсязі, просив скасувати арешт з вищевказаної квартири, та врахувати, що у даній квартирі проживає неповнолітня ОСОБА_5 , яка залишилась сиротою, оскільки і батько, і мати її померли, його було оформлено її опікуном, а з врахуванням його віку та стану здоров`я, онучка може залишитись сиротою, без будь-якого майна та без місця проживання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту.
Ознайомившись із поданою заявою (клопотанням) та долученими до нього документами, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.6 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1735/0/4-12 від 26.11.2012 року «Про деякі питання застосування розділу Х1 «Перехідних положень», у судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПУ 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо зміни або скасування запобіжного заходу, арешту майна чи відсторонення від посади, суд має керуватися положеннями КПК України 1960 року.
Оскільки арешт на майно накладено у порядку КПК України у редакції 1960 року, то і при розгляді клопотання про його скасування мають застосовуватися положення КПК України у редакції 1960 року.
Відповідно до ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2007 року ОСОБА_6 , засуджено за ст.ст.307 ч.2, 315 ч.2, 309 ч.2, 70 КК України до 5 років 1 місяцю позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29.05.2008 року вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2007 року відносно ОСОБА_6 , змінено. ОСОБА_6 призначено покарання за ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2, 315, 69, 70 КК України та остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 30.04.2009 року, ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29.05.2008 року скасовано, а кримінальну справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2009 року вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2007 року залишено без змін.
28.01.2010 року Верховним Судом України постановлено ухвалу, якою вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23.06.2009 року щодо ОСОБА_6 змінено: виключено з них рішення про засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту. Визначено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.307 КК України за незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України та за сукупністю цього злочину та злочинів, передбачених ст.ст. 309 ч.2, 315 ч.2 КК України до покарання призначеного судом позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
16.03.2010 року постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції серії АН №388583 накладено арешт та застосовано заборону відчуження майна, належного боржнику ( ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 ).
Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 24.02.2017 року станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 в Комунальному підприємстві зареєстровано за ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 19.11.1996 року.
Відповідно до свідоцтв про смерті серії НОМЕР_1 від 04.07.2016 року та серії НОМЕР_2 від 14.04.2012 року ОСОБА_6 (батько) та ОСОБА_7 (бабуся) померли.
Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи від 19.07.2016 року ОСОБА_6 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку зі смертю.
Крім того, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 померла і мати неповнолітньої дівчинки - ОСОБА_8 .
Відповідно до посвідчення № НОМЕР_4 від 30.08.2017 року ОСОБА_4 призначений опікуном (піклувальником) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, ознайомившись із поданою заявою (клопотанням) ОСОБА_6 , та долученими до нього документами, вислухавши думку учасників процесу, приймаючи до уваги, що постанова, якою накладено арешт на вищевказану квартиру, винесена на підставі вироку суду відносно ОСОБА_6 , який станом на теперішній час помер, ОСОБА_7 , якій належала інша частина квартири також померла, вищевказаний вирок до теперішнього часу в частині виконання додаткового виду покарання щодо конфіскації майна не виконано, засуджений ОСОБА_6 помер, а у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована неповнолітня ОСОБА_5 , 2003 року народження, що є сиротою, опікуном якої призначено ОСОБА_6 , та, приймаючи до уваги положення ст.6 ч.1 п.8 КПК України (в редакції 1960 року), а також те, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» - у разі смерті боржника виконавче провадження підлягає закінченню, з метою недопущення порушення прав неповнолітньої дитини, судом встановлено наявність достатніх підстав для скасування арешту із вищевказаної квартири.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), ст.ст.48, 49 Кримінально-виконавчого кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», Закону України «Про виконавче провадження», суд, -
Заяву (клопотання) ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про скасування арешту майна по справі №1-304/07 - з квартири АДРЕСА_1 задовольнити.
Арешт, накладений постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції серії АН №388583 від 16.03.2010 року, на майно ОСОБА_6 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , - скасувати.
На постанову може бути подана апеляція в апеляційний суд Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом семи діб з моменту її постановлення.
Суддя: ОСОБА_1