Справа № 183/4937/16
№ 1-кп/183/69/18
В И Р О К
іменем України

16 жовтня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002293 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, судимого останні рази:
-19.03.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі; 04.03.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-12.04.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців,

який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
08.06.2016 року близько 21 годин 00 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи по вул. Сучкова м. Новомосковська Дніпропетровської області побачив ОСОБА_5 , який йшов один та розмовляв по своєму мобільному телефону «Iphone 4», в цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , почав йти позаду ОСОБА_5 та коли останній проходив поблизу будинку № 66 по вул. Сучкова м. Новомосковська Дніпропетровської області, ОСОБА_3 08.06.2016 року близько 21 години 05 хвилин, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів наздогнав ОСОБА_5 та штовхнув його в спину, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю, а ОСОБА_3 шляхом ривку відкрито викрав з правої руки ОСОБА_5 мобільний телефон «Iphone 4» вартістю 2399 гривень 40 копійок. Після цього ОСОБА_3 почав вимагати від ОСОБА_5 дати йому грошей. ОСОБА_5 дістав з кишені 400 гривень, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб «Chevrolet Evanda» д.н. НОМЕР_1 та зарплатну картку банку «Аваль», після чого ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел, шляхом ривку відкрито викрав з правої руки ОСОБА_5 400 гривень, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб «Chevrolet Evanda» д.н. НОМЕР_1 та зарплатну картку банку «Аваль».
Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у вигляді вартості викраденого майна в розмірі 2799 гривень 40 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєному не визнав та пояснив, що 08.06.2016 року він знаходився на автобусній зупинці, у нього не хватало грошей на дорогу. Потім він пішов в сторону дому по вул. Сучкова м. Новомосковська, де по дорозі зустрів потерпілого та попросив у нього грошей на проїзд. Потерпілий йому повідомив, що у нього свято та запропонував випити, дістав з пакету коньяк та м`ясо. На пропозицію потерпілого він відмовився. Між ними виникла словесна сварка та потерпілий почав ображати його нецензурною лайкою. Після чого він розвернувся та пішов, а потерпілий кинув в нього пляшку з-під коньяку та попав йому у потилицю. Він розвернувся, підійшов до потерпілого та замахнувся на нього, а останній в свою чергу, відвернувся. Потім він пішов далі та випадково наступив на телефон та роздавив його. Він його підняв та поклав до своєї кишені, передбачав, що це міг бути телефон потерпілого. В подальшому телефон віддав своєму знайомому, щоб він перевірив чи працює даний телефон. Пізніше до нього приїхали працівники поліції та повідомили, що бачили його в тому місці, де було скоєно грабіж відносно потерпілого ОСОБА_5 . Будь-якими речами та грошима потерпілого він не заволодівав.

Так, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, на підставі наступних доказів досліджених в судовому засіданні:

-показань потерпілого ОСОБА_5 про те, що 08.06.2016 року він повертався з роботи додому в сторону вул. Спаської. В районі меблевої фабрики до нього підійшов ОСОБА_3 та попросив грошей на дорогу, на що він йому відмовив. У нього з собою була порожня пляшка з-під коньяку та м`ясо, яке він запропонував ОСОБА_3 , на що останній відповів відмовою. Після чого він викинув пляшку та пішов додому. Зазначив, що в нього в руках ще був портфель та мобільний телефон. Раптом він відчув поштовх у спину від якого впав, а його телефон та портфель відлетіли в сторону. Він намагався встати, однак ОСОБА_3 не давав йому цього зробити, він на нього голосно кричав та вимагав гроші. Після чого він із нагрудного карману дістав грошові кошти в сумі 400 гривень, купюрами по 200 гривень, банківську картку та технічний паспорт. ОСОБА_3 вихватив ці речі у нього з рук та побіг в сторону заправки «Авіас». Зазначив, що ОСОБА_3 також вихватив у нього з рук його мобільний телефон. Повідомив, що йому повернули лише мобільний телефон, інші речі повернуті не були;

-показань свідка ОСОБА_6 про те, в червні 2016 року близько 21.00-22.00 години він у свого знайомого ОСОБА_7 , який мешкає на мікрорайоні Кулебівка, придбав розбитий мобільний телефон «Iphone 4» за 300 гривень. На наступний день йому зателефонували працівники поліції та він їм віддав даний мобільний телефон;

-протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.06.2016 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 просить притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який 08.06.2016 року приблизно о 21.00 годині відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Iphone 4» чорного кольору по вул. Сучкова 66 А, м. Новомосковськ (а.п. 141);

-протоколу огляду від 08.06.2016 року в ході проведення якого було оглянуто ділянку місцевості, яка розташована біля будинку № 66 по вул. Сучкова м. Новомосковська Дніпропетровської області, де ОСОБА_3 відкрито заволодів майном ОСОБА_5 (а.п. 142-143);

-протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_5 в ході проведення якого останній на фото № 1 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 08.06.2016 року відкрито заволоділа його мобільним телефоном, кредитною картою та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.п. 144-147);

-протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2016 року за участю свідка ОСОБА_8 в ході проведення якого останній на фото № 4 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка в середині червня 2016 року продала йому мобільний телефон марки «Iphone 4» (а.п. 148-151);

-протоколу огляду речей від 20.06.2016 року в ході проведення якого було оглянуто мобільний телефон марки «Iphone 4» чорного кольору, який добровільно видав ОСОБА_6 (а.п. 152-153);

-речового доказу по кримінальному провадженню у виді мобільного телефону марки «Iphone 4», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а.п. 154);

-висновку експерта № 3913-16 від 15.08.2016 року відповідно до якого станом на 08.06.2016 року ринкова (дійсна) вартість мобільного телефону «Iphone 4» становить 2399,40 гривень (а.п. 156-161);

-протоколу проведення слідчого експерименту від 31.08.2016 року за участю ОСОБА_3 в ході проведення якого останній розказав і показав як 08.06.2016 року відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 167-175).

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

До показань ОСОБА_3 про те, що ніяких речей потерпілого він не забирав, грабежу не скоював, суд відноситься критично, оскільки обвинувачений не надав жодного доказу на підтвердження зазначеної версії, не навів жодної обставини, на підставі яких можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження обвинувачення.
У суду немає сумніву у кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Зазначена позиція ОСОБА_3 повністю спростовується належними та допустимим доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_5 , протоколом впізнання за фотознімками від 20.07.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , протоколом проведення слідчого експерименту від 31.08.2016 року за участю ОСОБА_3 в ході проведення якого останній читко та послідовно розказав і показав як відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , тому суд розцінює показання обвинуваченого як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за тяжкий злочин.

Судом не встановлено суттєвих порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_3 , суд вважає доведеною його вину в інкримінованому злочині.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що він на обліку у лікарів не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Підтвердження знаходження на утриманні ОСОБА_3 малолітньої дитини суду не надано.
Обставин, які обтяжують та обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Разом з тим, судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий злочин, який віднесено законом до категорії тяжких маючи не зняту і не погашену судимість за попереднім вироком, вину у вчиненні якого не визнав, враховуючи його поведінку, якою він демонструє відверте нехтування встановленими Законами України суспільними правилами поведінки, його зухвале ставлення до норм моралі та Кримінального процесуального законодавства, а також те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів на шлях виправлення не став, суспільно корисною працею не займається, шкоду, заподіяну його протиправними діями потерпілому - не відшкодував.

Тому, керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його мети, а також враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що виправлення останнього без відбування покарання неможливе, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання виключно у виді позбавлення волі, та відсутності підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив даний злочин до ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017 року, суд вважає за необхідне у даному випадку застосувати ч. 4 ст. 70 КК України.

Тому, у зв`язку із неповним, а частковим складанням покарання за попереднім вироком, суд вважає за необхідне остаточний строк покарання рахувати з моменту переведення ОСОБА_3 до Дніпровської установи виконання покарань УДПС України у Дніпропетровській області (№ 4), тобто з 27.07.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 3 місяці.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з 27.07.2017 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження ОСОБА_3 під вартою з 27.07.2017 року по 16.10.2018 року включно.

Речові докази по кримінальному провадженню вважати повернутими.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 3913-16 від 15.08.2016 року в сумі 176 гривень 20 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1