Справа № 750/9205/17 провадження № 11-кп/795/435/2018 Категорія - ч.2 ст.185 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006656 від 10 серпня 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 січня 2018 року

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова, громадянина України,

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, обвинувачений не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію його дій, просив змінити вироку місцевого суду та пом`якшити призначене за частиною 2 статті 185 КК України покарання у виді позбавлення волі до одного року шести місяців позбавлення волі та остаточно на підставі частини 4 статті 70 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік десять місяців.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, з врахуванням вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 листопада 2017 року, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки десять місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту затримання з 12 жовтня 2017 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений вказав, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки він у вчиненому щиро розкаявся, свою вину визнав, повністю відшкодував завдані потерпілій збитки та вибачився перед нею. Потерпіла претензій як матеріального так і морального характеру не має. Він має на утриманні малолітню дитину та хворобливий стан здоров`я, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обтяжуючих обставин по справі не встановлено.

Як встановив суд першої інстанції, 10 серпня 2017 року, близько 08 год. 50 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля реєстратури Чернігівського обласного онкологічного диспансеру, що за адресою місто Чернігів, вулиця Волковича, будинок 25, діючи повторно, із сумки ОСОБА_9 таємно викрав гаманець чорного кольору вартістю 150 грн. з грошовими коштами в сумі 300 грн., що належали ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювались і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчинене повторно, кваліфіковані місцевим судом за частиною 2 статті 185 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вартість викраденого, відшкодування потерпілій завданих злочином збитків, відсутність цивільного позову, думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, його вік, сімейний стан, зокрема те, що він має на утриманні малолітню дитину, стан його здоров`я, відсутність притягнень до адміністративної відповідальності та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про призначення покарання місцевим судом були враховані всі обставини на які посилається обвинувачений в поданій апеляційній скарзі, а тому твердження про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання, обставин, які пом`якшують покарання, є безпідставними.

З огляду на наведене доводи обвинуваченого про суворість призначеного судом першої інстанції покарання є необґрунтованими.

Остаточне покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог частини 4 статті 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 січня 2018 року, залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3