Провадження № 11-кп/792/226/18
Справа № 682/553/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

доповідача - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_9 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Скнит Славутського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Продовжено запобіжний захід у виді арешту на 60 діб до 26 лютого 2018 року включно.

Стягнуто зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 8085 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1357,24 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати у справі за проведення судово-дактилоскопічної експертизи в розмірі 351,84 грн.

Як установлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 30 жовтня 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в період часу з 17 години 30 хвилин до 22 години, у житловому будинку ОСОБА_12 , розташованому по АДРЕСА_2 , умисно наніс ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого (ч.2 ст. 121 КК України).
Злочин вчинено за наступних обставин. У вказаний день, з 14 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_9 , святкуючи свій день народження в будинку по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , спільно з останнім та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , вживали спиртні напої.
Між 17 годиною 30 хв. та 18 годиною ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вважаючи образою відмову розпивати спиртні напої, підійшов до сплячого на ліжку, у кімнаті, потерпілого ОСОБА_13 та умисно наніс не менше двох ударів ногами у взутті в ліву передню частину голови. Припиняючи протиправну поведінку, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 відтягнули обвинуваченого ОСОБА_9 від лежачого потерпілого ОСОБА_13 .
Близько 19 години потерпілий ОСОБА_13 вийшов з будинку на подвір`я.

Свідок ОСОБА_15 , побачивши, поруч з будинком, лежачого на землі потерпілого ОСОБА_13 , та маючи на меті завести його до будинку та надати допомогу, покликала ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_9 , спостерігаючи лежачого на землі потерпілого ОСОБА_13 , умисно наніс йому не менше двох ударів ногами у взутті в праву частину голови та обличчя.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , перешкоджаючи побиттю потерпілого, відтягнули обвинуваченого ОСОБА_9 від потерпілого, та відвели його до будинку.
Близько 22 години, обвинувачений ОСОБА_9 , прокинувшись в будинку по АДРЕСА_2 , побачивши, що в будинок, з вулиці, привели потерпілого ОСОБА_13 , в присутності свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , умисно наніс лежачому на підлозі ОСОБА_13 , не менше двох ударів ногами у взутті в ліву ділянку голови.

У мисними діями, вчиненими протягом другої половини дня та вечора 30 жовтня 2016 року, направленими на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс побої ногами у взутті по голові ОСОБА_13 , заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили його смерть на місці події між 23 годинами 30 жовтня та 5 годинами 31 жовтня 2016 року.

Обвинувачений ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі просить вирок Славутського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року змінити, а саме перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.121 КК України на ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання відповідно до санкції зазначеної статті. Посилається на невідповідність вироку вимогам норм матеріального та процесуального права, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що не вважає себе винним у загибелі потерпілого, вирок ґрунтується на припущеннях та доказах, які отриманні внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При його винесенні судом не надано належної оцінки висновкам судово-медичної експертизи, які повністю узгоджуються з його показами і спростовують покази свідків, які покладені в основу обвинувального вироку.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_13 , за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, належно оцінених судом, і вони є обґрунтованими.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що вирок суду побудований на припущеннях, які не відповідають фактичним обставинам справи, жодним чином не узгоджуються з наявними у справі доказами, та що суд розглянув кримінальне провадження не об`єктивно, оскільки не дав належної оцінки висновкам судово-медичної експертизи, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого і спростовують показання свідків, є безпідставними і детально розглядались судом та спростовані наступними доказами.

Так, в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_9 не заперечував того, що, у вказаний день,час та місці, наносив удари потерпілому ОСОБА_13 ногами в голову, проте смерті його не бажав.

Згідно з висновками судово-медичних експертиз трупа № 298 від 13 грудня 2016 року, №346 від 14 грудня 2016 року та № 53 від 15 лютого 2017 року смерть ОСОБА_13 настала внаслідок тупої закритої травми голови, яка супроводжувалась крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, забоєм та набряками головного мозку. Час настання смерті обмежений 6-12 годинами, що минули після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 підтвердили у суді факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 численних тілесних ушкоджень ногами у голову ОСОБА_13 .
В судовому засіданні апеляційної інстанції свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_12 підтвердили вказані обставини, крім того свідок ОСОБА_12 заперечив нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, на що посилались, в процесі апеляційного розгляду, обвинувачений та його захисник.
Об`єктивно ці показання обвинуваченого і свідків підтверджуються ретельно дослідженими судом першої інстанції даними: протоколу огляду місця події та трупа, фото таблиць до нього, висновку експерта (судово-токсигологічна експертиза) № 2068 від 07 листопада 2016 року, висновку експерта (судово-імунологічна експертиза) № 21 від 26 січня 2017 року, згідно з яким, в частині плям, на правому чоботі обвинуваченого ОСОБА_9 знайдені сліди крові; протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 та фото-таблицями до нього від 01 листопада 2016 року, згідно з яким свідок продемонстрував, як обвинувачений ОСОБА_9 наносив ОСОБА_13 тілесні ушкодження в кімнаті будинку, а саме два удари ногою у взутті по голові; протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 та фото таблицями до нього від 01 листопада 2016 року, відповідно до якого свідок продемонструвала, як обвинувачений ОСОБА_9 наносив потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження в кімнаті будинку, а саме два удари ногою у взутті по голові в область обличчя, який в цей час спав на ліжку. Свідок також показала, як через деякий час обвинувачений ОСОБА_9 наніс лежачому на подвір`ї за будинком ОСОБА_13 два удари ногою у взутті в область голови. Крім того, свідок показала як затягувала потерпілого ОСОБА_13 в будинок, де обвинувачений ОСОБА_9 продовжив побиття потерпілого, нанісши ще два удари ногою у взутті в голову ОСОБА_13 ; протоколу проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_14 та фото таблицями до нього від 24 січня 2017 року, згідно з яким свідок продемонструвала як обвинувачений ОСОБА_9 декілька разів наносив удари потерпілому ОСОБА_13 ногами у голову.
Висновки експертиз, показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , частково показання обвинуваченого ОСОБА_9 , в частині локалізації та способів нанесення тілесних ушкоджень, їх наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть ОСОБА_13 , підтверджені у суді показаннями судмедексперта ОСОБА_19 .
Давши належну оцінку цим та іншим перевіреним і дослідженим у судовому засіданні доказам суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про умисне заподіяння ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння, яке спричинило його смерть, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України.

При цьому, суд обґрунтовано відкинув твердження обвинуваченого, а колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу того, що тілесних ушкоджень потерпілому, від яких настала смерть останнього, ОСОБА_9 не спричиняв, та кваліфікацію його дій за ст.125 КК України, оскільки ці пояснення обвинуваченого не узгоджуються із викладеними вище доказами. Факт нанесення побоїв обвинуваченим ОСОБА_9 , ногою у чоботі, підтверджений даними показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та даними висновку експерта (судово-імунологічна експертиза) № 21 від 26 січня 2017 року.
Посилання обвинуваченого на те, що докази, покладені в основу вироку, не підтверджують його вину, саме, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні позбавленні підстав.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги лише ті докази, які отримані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є достатніми і відносяться до перебігу подій, вказаних у вироку.

При цьому суд ретельно дослідив докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, врахував сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, спосіб, кількість та характер нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому.

Посилання апелянта на інші порушення, допущенні судом, ніяким чином не спростовують висновок суду про вчинення цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_9 , тому підстав вважати його необґрунтовано засудженим за ч.2 ст.121 КК України, колегія суддів не вбачає.

Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченому покарання.

Так відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених санкцією закону, за яким його визнано винним.

Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як молодий вік, обтяжуючу - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також характер діянь, та наслідки, які настали у вигляді смерті потерпілого, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, проживає в неблагонадійній сім`ї, не працює, помічений у вживанні спиртних напоїв, за місцем навчання характеризується позитивно, в силу ст.89, не судимий.

Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. З таким покаранням погоджується колегія суддів і підстав для пом`якшення не вбачає.

Враховуючи викладені обставини, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.404,405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2