БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/993/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" вересня 2018 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Борзни клопотання прокурора у даному кримінальному провадженні за №0000166 від 04.04.2018 року про продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст.309 ч.1, 310 ч.2, 125 ч.2, 187 ч.1, 185 ч.1, 185 ч.2, 357 ч.3 КК України,-

встановив :

Прокурор ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить продовжити термін тримання під вартою до 60 днів, застосований в якості запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .

В доводах на обґрунтування клопотання прокурор вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні в період незначного проміжку часу відразу кількох кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Він є особою молодого віку, але не має постійного місця роботи та надійних джерел доходу. Сім`ї з усталеними відносинами не має. Тому є імовірним, що у випадку звільнення зпід варти він отримає можливість переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. Також він отримає можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які хоч і викликані до суду з метою допиту, але вподальшому можуть змінити своє ставлення щодо оцінки вчинених ним криінальних правопорушень.

Його батьки, з якими він проживає спільно в будинку, налякані його відношенням, оскільки він заподіяв тілесні ушкодження своїй матері ОСОБА_7 та скоїв крадіжку належного їм майна.

Наголосила на існуванні ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, менш суворі запобіжні заходи, на її думку, не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала і просила його задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_5 , а також особисто потерпіла ОСОБА_9 погодились з даним клопотанням прокурора.

Захисник в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, пояснивши свою думку відсутністю належних доказів, які визначені прокурором в обґрунтування клопотання, щодо ризиків, а також просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні, пояснивши, що визнає свою вину частково, просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи відсутністю наміру ухилятись від виконання процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, міркування захисника та думки представника потерпілих та прокурора, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Доводи захисника про те, що прокурором не об`єктивно визначені ризики, суд розцінює як такі, що ґрунтуються на особистих суб`єктивних оцінках доводів прокурора в обґрунтування клопотання щодо незмінності підстав для продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки слід звернути увагу на нові факти у поведінці обвинуваченого та зміні його життя за останній час.

З доводів потерпілої ОСОБА_7 , матері обвинуваченого, на підтримку клопотання прокурора, вбачається, що вона страждає від наслідків отриманих від свого сина травм, а батько взагалі постійно хворіє. Тому, якщо син повернеться додому у випадку зміни запобіжного заходу на домашній арешт, це значно ускладнить їх сумісне проживання та призведе до створення чергових конфліктів.

Дійсно, обвинувачений не має власного окремого житла і, не маючи можливості працювати у випадку перебування під домашнім арештом, та позбавлений можливості самостійно забезпечити нормальні умови свого існування, не буде здатним дотримуватись режиму, що виникає в умовах перебування під домашнім арештом.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Вимогами ст.183 чч.1, 2 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні не встановлено вагомих обставин для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому слід слід продовжити термін тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183-186, 193-197 КПК України, суд, -

ухвалив:

1.Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

2. Продовжити термін застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Чернігівському СІЗО управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області на 60 діб, рахуючи строк з дня закінчення дії попередньої ухвали Борзнянського районного суду від 16.08.2018 року, а саме - до 17.10.2018 року.

3.Датою закінчення дії даної ухвали вважати 16.12.2018 року.

4.Копію даної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та направити для виконання Борзнянському ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1