йСправа № 304/1337/18 Провадження № 1-кс/304/540/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000405 від 26 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:

- 24 листопада 2005 року вироком Старосамбірського районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 332 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки;

- 17 листопада 2014 року вироком Хустського районного суду Закарпатської області за ст. 15 ч. 2, ст. 187 ч. 4, ст. 263 ч. ч. 1, 2 КК України на підставі ст. ст. 69, 70 цього Кодексу до 3 (трьох) років позбавлення волі,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000405 від 26 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою зі своїми знайомими ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_4 , будучи обізнаним у явищі нелегальної міграції, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, з корисливих мотивів, маючи на меті отримання грошової винагороди, здійснив організаційні дії щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а саме за 2-3 тижні до вчинення злочину зустрівся декілька разів зі ОСОБА_9 , обговоривши при цьому деталі та умови переправлення нелегальних мігрантів через державний кордон України. В подальшому 19 та 25 вересня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зустрілись з особою по імені «Дмитро» на території Великоберезнянського району, з яким так само обговорили деталі переправлення груп нелегальних мігрантів на територію Словацької Республіки через територію Великоберезнянського району, а також домовилися про грошову винагороду для ОСОБА_10 в сумі 2200 доларів США за одного нелегального мігранта. Окрім цього, ОСОБА_5 24 вересня 2018 року надав ОСОБА_9 транспортний засіб для перевезення нелегальних мігрантів марки «Мазда» н.з. НОМЕР_1 реєстрації, за допомогою якого ОСОБА_9 перевіз нелегальних мігрантів з лісового масиву поблизу с. Нижні Ворота до будинку АДРЕСА_5 . Крім того, сприяв у переховуванні вказаних нелегальних мігрантів та координував дії ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо незаконного переправлення через державний кордон України та потрапляння в країни Євросоюзу чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш, а саме: 1. Axmed Fudhal, ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 2. Hasan ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , студент Харківського державного університету посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_2 ; 3. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 4. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та чотирьох громадян Шрі-Ланки, а саме: 1. Kethees ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 2. Masuran Kimasingam, ІНФОРМАЦІЯ_9 ; 3. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; 4. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . 25 вересня 2018 року вищевказаних громадян посадили в салон мікроавтобусу марки «МЕРСЕДЕС СПРІНТЕР 213», жовтого кольору, н.з LHR25951 Польської реєстрації, під керуванням громадянина України ОСОБА_7 , та разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 направились в сторону Великоберезнянського району автодорогою Перечин-Свалява-Липча, при цьому тримаючи зв`язок через свій мобільний телефон з ОСОБА_9 , рухаючись попереду вказаного мікроавтобусу на легковому автомобілі марки «Мазда», н.з. НОМЕР_3 Чеської реєстрації, та повідомляв ОСОБА_9 про відсутність нарядів поліції та інших перешкод по напрямку їх руху. 25 вересня 2018 року о 23.40 год. працівниками відділу БЗПТЛ та працівниками Перечинського ВП ГУ НП в Закарпатській області між селами Раково та Тур`я-Ремета Перечинського району, в ході реалізації оперативної інформації, було зупинено мікроавтобус марки «МЕРСЕДЕС СПРІНТЕР 213», жовтого кольору, н.з НОМЕР_4 Польської реєстрації, під керуванням ОСОБА_7 , та в подальшому зупинено автомобіль марки «Мазда», н.з. НОМЕР_3 Чеської реєстрації, під керуванням ОСОБА_5 , та затримано вищевказаних осіб разом з групою нелегальних мігрантів. 26 вересня 2018 року слідчим відділом Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000405 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , із середньою освітою, непрацюючий, раніше судимий. Оскільки у сторони обвинувачення наявні достатні та вагомі докази вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, який відноситься до тяжких злочинів та за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому суду, так як усвідомлює неминучість покарання за скоєне, знаючи про тяжкість самого покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з метою уникнення відповідальності,може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також беручи до уваги відсутність у нього постійного місця роботи, фактичні обставини кримінального правопорушення, характер і ступінь вчиненого діяння, а тому, на думку слідчого, наведені факти свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , так як такі ним дотримані не будуть, у зв`язку з чим просить застосувати щодо останнього запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та старший слідчий СВ ОСОБА_4 подане клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 проти заявленого клопотання заперечили і просили обрати менш суворий запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як вважають, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити нормальну процесуальну поведінку підозрюваного (обвинуваченого), як під час досудового слідства, так і під час розгляду справи у суді. Наведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ст. 177 КПК України, вважають недоведеними.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

У судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2018 року матеріали досудового розслідування за вищевказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000405 (а. с. 4-5).

Також встановлено, що 26 вересня 2018 року о 05.00 год. підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211 та 213 КПК України, а також 26 вересня 2018 року йому у присутності захисника адвоката ОСОБА_17 у встановленому ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (а. с. 6-10, 11-15).

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про що свідчать докази, зібрані органом досудового слідства та надані слідчому судді, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_5 офіційно на даний час не працює, будь-яких доходів не має, ніяким майном не володіє, раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а також відбув 3 (три) роки позбавлення волі і судимість на момент розгляду клопотання не погашена.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення та переховуванням його від органів досудового розслідування та/або суду, а відтак до нього з огляду на положення ст. ст. 177, 181 КПК України слід застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 5 ст.182 та ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначає підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 110460 (сто десять тисяч чотириста шістдесят) гривень.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України слід покласти наступні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою кожного разу у визначений ними час для проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає ( АДРЕСА_1 ), повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця фактичного проживання.

Також, роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Рахувати ОСОБА_5 строк тримання під вартою з моменту його фактичного затримання, а саме з 05 год. 00 хв. 26 вересня 2018 року.

Визначити дату закінчення дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою 05 год. 00 хв. 25 листопада 2018 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України у сумі 110460 (сто десять тисяч чотириста шістдесят) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою кожного разу у визначений ними час для проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає ( АДРЕСА_1 ), повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця фактичного проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1