Справа № 345/2316/17
Провадження № 11-кп/4808/11/18
Категорія ст. 286 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000718, за апеляційною скаргою прокурора із змінами на вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 22 травня 2018 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 286 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межиріччя, Жидачівського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого обвалювальником з м`яса на ТзОВ «ПАККО - Холдинг» с/м «Вопак», одруженого, раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_9 не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок Калуського міськрайонного суду від 22.05.2018 року щодо ОСОБА_8 за ст. 286 ч.1 КК України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_8 вчинив даний злочин в стані алкогольного сп`яніння, що істотно збільшує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, окрім цього надання суду документів про працевлаштування останнього за місяць до винесення вироку, несплата спричиненої шкоди потерпілій, свідчить про небажання обвинуваченого усунути негативні наслідки спричиненого ним кримінального правопорушення.

Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 22.05.2018 року стосовно ОСОБА_8 за ст. 286 ч.1 КК України скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначити йому покарання 6 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на два роки.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, вважає її безпідставною так, як її підзахисний щиро розкаюється у вчиненому, визнав свою вину, позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання, він повністю відшкодував потерпілій матеріальну шкоду. Просить апеляційну скаргу прокурора Калуської місцевої прокуратури, ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду від 22.05.2018 року без змін.

Вироком Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 22.05.2018 року, ОСОБА_8 , визнано винуватим за ст. 286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт на строк два роки з відрахуванням із суми заробітку засудженого в дохід держави у розмірі двадцяти відсотків з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 4350,28 грн. за проведення експертизи.

Цивільний позов потерпілої задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 30000 гривень моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та 2200 гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог залишено без розгляду.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, чим заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставинах.

17.05.2017 р. близько 22год. 50 хв. водій ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався лівою смугою руху по вул. Січових Стрільців у напрямку вул. Євшана. У районі розташування будинку №13 по вул. С. Стрільців ділянка дороги має заокруглення у праву сторону. ОСОБА_8 рухаючись на даній ділянці дороги, проявив неуважність, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення із автомобілем КІА Cerato реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 та автомобілем ЗАЗ Славута реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_13 , які рухались у напрямку вул. Литвина по лівій смузі руху.

При цьому ОСОБА_8 порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів

п. 2.3. "б", який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 11.4. На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

У результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом 3-го ребра справа зі зміщенням кісткових відламків, які згідно висновку експерта №129 від 21.06.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_7 заявила клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження довідки начальника відділу кадрового діловодства ТзОВ «ПАККО Холдинг», рапорти старшого лейтенанта поліції Калуського ВП ГУНП в Івано Франківській області від 19.10.2018 року та 22.10.2018 року, письмову заяву від потерпілої ОСОБА_11 від 23.10.2018 року. Та заявила, що частково підтримує подану апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить внести до неї зміни, оскільки вважає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінально процесуального законодавства, належним чином не враховано особу обвинуваченого та залишено поза увагою позовні заяви про відшкодування шкоди завданої злочином ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . А тому за наведених вище обставин вважає, що вирок Калуського міськрайонного суду від 22.05.2018 року стосовно ОСОБА_8 за ст. 286 ч.1 КК України слід скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Колегія суддів порадившись на місці ухвалила, клопотання прокурора задовольнити та долучити до матеріалів кримінального провадження подані ним документи.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 , в судове засідання не з`явилися з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву в якій просить розгляд кримінального провадження про обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України проводити без її участі та участі її представника ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та додані під час апеляційного розгулу документи, обговоривши доводи апеляційної скарги із змінами, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи вирок в межах поданої апеляційної скарги у зміненому вигляді, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 409 КПК України встановлено, що однією із підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, якими за змістом ст.412 ч.1 КПК України є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст. 349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ст. 349 ч. 3 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, прийняття рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються є правом суду першої інстанції, яке може бути використане судом на власний розсуд у разі переконання, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються.

Виходячи зі змісту ст.349 ч.3 КПК України, необхідно прийти до висновку, що при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину не є вирішальним, оскільки обвинувачення складається із сукупності різних фактів, які не є однаковими за своїм юридичним значенням.

Так, відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції повинен не тільки переконатись в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також і роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Виконуючи вищевказану вимогу кримінального процесуального закону, суд першої інстанції повинен конкретизувати кожну із обставин вказаних в обвинуваченні, яка має значення для правильного розгляду кримінального провадження по суті і стосовно якої він приймає рішення про недоцільність дослідження доказів.

Суд першої інстанції повинен вказати, які саме обставини не потребують доказування і вважаються встановленими в зв`язку з тим, що не оспорюються ніким із учасників кримінального провадження, переконатися, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і після постановлення судового рішення, будуть позбавлені права оскаржити їх в апеляційному порядку.

Вищевказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані не були і суд не конкретизував обставини, стосовно яких він приймає рішення про недоцільність дослідження доказів і стосовно яких учасники судового провадження будуть позбавлені права оскарження в апеляційному порядку. Та обмежившись допитом обвинуваченого та встановленням його характеризуючих даних не надав їм належної правової оцінки.

Доводи прокурора в поданій апеляційній скарзі із змінами про те, що судом першої інстанції було допущено істотні порушення вимог кримінально процесуального законодавства, а саме належним чином не враховано те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив даний злочин в стані алкогольного сп`яніння, що істотно збільшує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, за рік часу перебування кримінального провадження в суді не відшкодував потерпілій завдану шкоду, а також те, що за місяць часу до винесення вироку був працевлаштований на ТзОВ «ПАККО Холдинг» з 03.05.2018 року відповідно до наказу № МСВ 082/16 а 07.06.2018 року був звільнений, на думку колегії суддів є підставними.

Так як прокурором під час апеляційного розгляду подано підтверджуючі документи, а саме письмову заяву від потерпілої ОСОБА_11 , в якій вона зазначає, що обвинуваченим ОСОБА_8 їй не відшкодована моральна шкода, стягнута вироком суду першої інстанції, згідно довідки начальника відділу кадрового діловодства ТзОВ «ПАККО Холдинг» вбачається, що 03.05.2018 року відповідно до наказу № МСВ 082/16 ОСОБА_8 було прийнято на роботу, проте 07.06.2018 року відповідно до наказу № МСВ 106/3 він був звільнений.

Окрім цього, відповідно до поданих рапортів старшого лейтенанта поліції Калуського ВП ГУНП в Івано Франківській області, по місцю проживання громадянина ОСОБА_8 , їм не вдалося вручити йому повідомлення про виклик до Івано Франківського апеляційного суду, у зв`язку з тим, що за вказаною адресою ніхто не проживає.

Колегія суддів вважає, що сукупність вищевказаних порушень, допущених судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження є істотними, оскільки такі порушення, безперечно, ставлять під сумнів законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку.

За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Задовольняючи апеляційну скаргу прокурора із змінами та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405,407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора із змінами задовольнити.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ст. 286 ч.1 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5