Єдиний унікальний номер 725/200/18
Номер провадження 1-кп/725/14/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
та обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за №0001705 від 09.12.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Герца, Герцаївського району, Чернівецька області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з базовою середньо освітою, не працюючого, не одруженому, раніше судимого, останній раз вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.06.2017 року за ч.ч. 3, 3 ст.185 КК України до 3-х років 3місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та умисно, повторно, під час іспитового строку встановленого вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.06.2017 року вчинив злочини за наступних обставин.
Так, в кінці листопада 2017 року ОСОБА_9 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання що за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав дві чавунні батареї вагою 100 кг., вартістю 550 гривень які належать ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння злочину пішов та в подальшому розпорядився ним на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 550 гривень.
Крім цього, того ж дня, ОСОБА_9 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де переконавшись, що в будинку нікого немає, через незачинені двері на замок, незаконно проник до будинку, звідки таємно викрав чавунну батарею вагою 50 кг., вартістю 275 гривень яка належала ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння злочину пішов та в подальшому розпорядився ним на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 275 гривень.
Крім цього, 04.12.2017 року ОСОБА_9 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де переконавшись, що в будинку нікого немає, через незачинені двері на замок, незаконно проник до будинку, звідки таємно викрав металевий газовий (твердопаливний) котел вагою 160 кг., вартістю 880 гривень які належать ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння злочину пішов та в подальшому розпорядився ним на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 880 гривень.
Крім цього, 05.12.2017 р. ОСОБА_9 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де переконавшись, що в будинку нікого немає, через незачинені на замок двері, незаконно проник до будинку, звідки таємно викрав три чавунні батареї вагою 80 кг., вартістю 440 гривень, які належать ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння злочину пішов та в подальшому розпорядився ним на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 440 гривень.
Крім цього 07.12.2017 року ОСОБА_9 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де переконавшись, що в будинку нікого немає, через незачинені двері на замок, незаконно проник до будинку, звідки таємно викрав металеві труби вагою 46 кг. вартістю 253 гривень, які належать ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння злочину пішов та в подальшому розпорядився ним на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 253 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України не визнав та пояснив, що в листопаді 2017 року за адресою АДРЕСА_4 в кімнаті, де він проживав, за усною домовленістю із потерпілою, зняв батарею, про що потерпіла жодним чином не заперечувала. Незадовго до цих подій він домовився з потерпілою про проведення ремонту в даному будинку, і в силу того, що в нього не було можливості заплатити за будівельний матеріал він здав батареї на металобрухт. Вважає себе невинним з тих підстав, що не розуміє чому потерпіла заявила в поліцію, оскільки він перебував з нею в хороших відносинах. Договорів про те,що він мав зробити потерпілій ремонт не укладав. Потерпіла не дозволяла йому виносити її речі з квартири. Загалом здав три чугунні батареї, один котел і труби металеві з кімнати, де проживав та 2 батареї з іншої кімнати, а з кухні зняв котел твердопаливний. В іншу частину будинку він потрапив через двері, які були відчинені, тим самим не проникав до іншої квартири. Потерпіла не забороняла йому перебувати в іншій частині будинку.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 його вина у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими проаналізованими та дослідженими в судовому засіданні доказами по справі

Так, потерпіла ОСОБА_5 , будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що в кінці осені невідома особа почала проживати в її будинку за адресою АДРЕСА_4 та запросила обвинуваченого ОСОБА_9 проживати разом з ним. В черговий раз, коли вона прийшла до свого будинку побачила ОСОБА_9 , та хотіла вигнати обвинуваченого, але він запропонував зробити їй ремонт, на що вона погодилась і дала йому усну згоду на тимчасове проживання в одній із квартир свого будинку за АДРЕСА_4 . Згодом вона виявила, що з будинку пропало її майно та звернулась в поліцію. Будинок має два входи, обвинуваченому вона дозволяла проживати тільки в одній частині будинку, але обвинувачений проник у всі кімнати та викрав майно із усього будинку в тому числі і з іншої квартири, куди вона не давала дозволу обвинуваченому заходити. Цивільний позов пред`явлений до обвинуваченого підтримує в повному об`ємі та просила його задовольнити.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були допитані в судовому засіданні пояснили, що в кінці 2017 року працювали по пров. Смотрицькому в м. Чернівці, до них підійшов обвинувачений з іншою особою та просив допомогти відвезти опалювальний котел та труби на пункт прийому металобрухту. На запитання звідки в них котел, вони повідомили, що проводять ремонт та проживають за вказаною адресою. Свідки відвезли обвинуваченого до пункту прийому металобрухту та отримали за це близько 50 гривень. Котел був ржавий та в сажі. Обвинувачений та інша особа везли також опалювальні батареї на колясці. Пункт прийому металобрухту знаходиться по вулиці Фастівській в м. Чернівці.

Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що працює в пункті прийому металобрухту по АДРЕСА_5 . Обвинувачений привіз котел з метою його здати, який заважив близько 160 кг. В подальшому обвинувачений приходив ще декілька разів та привозив батареї, загальною вагою близько 150 кг. На запитання про походження металу обвинувачений відповів, що проводить ремонт та замінює систему опалення. Він обвинуваченого бачив, неодноразово, який здавав металобрухт, котел, батареї, труби. Батареї були пошкоджені, котел не працював.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що восени 2017 року її працівники поліції запитували, чи знає вона, хто проживає по АДРЕСА_4 , на що вона відповіла, що бачила двох хлопців за вказаною адресою.

Свідок ОСОБА_14 , будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що проживав у вказаній квартирі до осені 2017 року. Обвинувачений підійшов та запропонував йому заробити та здати батареї на металобрухт. На запитання свідка чи потерпіла знає про це, обвинувачений відповів, що він має зробити ремонт та потерпілій про це відомо. Свідок допомагав обвинуваченому відвезти на металобрухт батареї та інші речі на мікроавтобусі. Незадовго до цих подій він також допомагав обвинуваченому відвезти на металобрухт три батареї та декілька труб. Про домовленість проведення ремонту він знав зі слів обвинуваченого. Оскільки вони здавали на металобрухт батареї протягом певного періоду, та через основні двері виносили, він вважав, що дійсно такою була воля потерпілої. Вважає, що батареї були у справному стані, щодо котла, то не впевнений.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , будучи допитаними в судовому засіданні пояснили, що в кінці 2017 року на початку 2018 року вони були присутні в якості понятих при проведенні слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та бачили, як особи, які впізнавали впевнено вказувала на фото обвинуваченого.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , будучи допитаними в судовому засіданні пояснили, що їх було запрошено в якості понятих, коли обвинувачений ОСОБА_9 назвався та пояснив, що він викрав майно по вул.. Кобзарській в м. Чернівці та здав на металобрухт.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів передбачених ч.2, ч.3 ст. 185 КК України підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі.

Так з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.12.2017 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 звернулася до правоохоронних органів із заявою про те, що в період часу 30.11.2017 року по 08.12.2017 року з її приватного будинку за адресою: АДРЕСА_4 викрадено 5 батарей, труби та котел, тим самим їй завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн. (т.1 а.с. 11).

Відповідно до інформації, яка міститься в т.1 а.с. 30 товариство з обмеженою відповідальністю «Вторпром» повідомляло, що станом на 08.12.2017 року закупівельна вартість 1 кг. брухту чорних металів становила 5,50 грн. без ПДВ. Вартість 160 кг. металобрухту склала 880, 00 грн. Вартість 80 кг. металобрухту склала 440, 00 грн. Вартість 46 кг. металобрухту склала 253, 00 грн. Вартість 150 кг. металобрухту склала 825,00 грн.

З протоколу огляду місця події від 08.12.2017 року з фото таблицями до нього, вбачається, що слідчий СВ Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області в присутності понятих за участю спеціаліста та власника ОСОБА_5 провели огляд будинку АДРЕСА_4 . Виходячи із змісту протоколу, учасниками достатньо детально описане місце розташування самого будинку, речей, предметів, які там знаходились. Крім того, встановлено, що під час огляду виявлено та вилучено сліди взуття, які вилучені за правилами масштабної фотозйомки у приміщенні №2 та №4 (т.1 а.с.13-17).

З протоколу огляду від 15.12.2017 року вбачається, що слідчий ЧВП ГУНП в Чернівецькій області в присутності понятих за участю ОСОБА_12 провів огляд трьох металевих труб, вагою 21 кг., які останній добровільно видав та вказав, що це саме ті труби, які 07.12.2017 року в пункт прийому металобрухту приніс та здав чоловік на ім`я ОСОБА_19 (т.1 а.с. 32-35).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2017 року вбачається, що слідчий СВ Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області в присутності понятих за участю свідка ОСОБА_10 провів пред`явлення для впізнання наступних прошитих та скріплених печаткою фотознімків громадян , один з яких під номером 2 (два) ОСОБА_9 . Під час проведення даної слідчої дії свідок пояснив, що впізнає особу під номером 2, як хлопця на ім`я ОСОБА_19 , який 04.12.2017 року попросив його відвезти на його автомобілі котел металевий з адреси АДРЕСА_4 на пункт прийому металобрухту. Впізнав особу беззаперечно по наступних ознаках: за формою обличчя, по очах, по кольору волосся, та за зачіскою , формою підборіддя, по бровах, за формою губ (т.1.а.с.37-38).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 28.12.2017 року вбачається, що слідчий СВ Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області в присутності понятих за участю свідка ОСОБА_11 провів пред`явлення для впізнання наступних прошитих та скріплених печаткою фотознімків громадян , один з яких під номером 1 (один) ОСОБА_9 . Під час проведення даної слідчої дії свідок пояснив, що впізнає особу під номером 1, як хлопця на ім`я ОСОБА_19 , який 04.12.2017 року приходив до його сусіда ОСОБА_10 та просив останнього, щоб той на автомобілі відвіз котел з вул.. Кобзарської до пункту прийому металобрухту. Впізнав особу беззаперечно по наступних ознаках: за формою голови, по очах, по кольору волосся, яке у особи темне та за формою губ (т.1.а.с.41-42).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 28.12.2017 року вбачається, що слідчий СВ Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області в присутності понятих за участю свідка ОСОБА_12 провів пред`явлення для впізнання наступних прошитих та скріплених печаткою фотознімків громадян , один з яких під номером 3 (три) ОСОБА_9 . Під час проведення даної слідчої дії свідок пояснив, що впізнає особу під номером 3, як особу на ім`я ОСОБА_19 , який чотири рази в різні дні здавав йому шість батарей, труби від них та металевий котел на пункт прийому металобрухту. Впізнав особу беззаперечно по наступних ознаках: за формою носа, за зачіскою та волоссям, формою обличчя, очах. (т.1.а.с.45-46).

Як вбачається із висновку судово-психіатричної експертизи №62 від 26.12.2017 року ОСОБА_9 на даний час виявляє ознаки органічного розладу особистості змішаного генезу. Зазначені зміни психіки на даний час позбавляють ОСОБА_9 можливості у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння(усі епізоди), підекспертний теж виявляв ознаки органічного розладу особистості змішаного генезу, що позбавляло підекспертного ОСОБА_9 можливості у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, що як юридична категорія відповідає поняттю «обмеженої осудності». За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_9 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.91-92).

За таких обставин, суд не бере до уваги як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_9 протоколи проведення слідчого експерименту від 21 грудня 2017 року з фото таблицями до нього (т.1 а.с.67-72) та визнає цей доказ недопустимим з наступних підстав.
У відповідності до вимог п.3 ч.2 ст. 52 КПК України в інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права з моменту встановлення цих вад.

Так відповідно до вимог ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

При оцінці вказаного вище доказу, суд встановив порушення вказаних вище норм права, оскільки, як вбачається із протоколу, дана слідча дія була проведена без участі захисника, таким чином було порушено право обвинуваченого на захист.
Разом з тим, недопустимість вказаного вище доказу не впливає на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів передбачених ч.2, ч.3 ст. 185 КК України, оскільки його вина підтверджується іншими беззаперечними доказами по справі (показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами) дослідженими, проаналізованими, оціненими окремо та у взаємозв`язку з іншими доказами, які детально описані судом вище.
За таких обставин, на думку суду, дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки в ході судового розгляду з достовірністю встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування також кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як крадіжка, поєднана із проникненням в житло, вчинена повторно.
Разом з тим, суд вважає, що кваліфікуюча ознака «повторність» при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 с. 185 КК України є зайвою, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до вимог ч.3 ст. 32 КК України вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього кодексу. Із диспозиції ч.3 ст. 185 КК України вбачається, що така кваліфікуюча ознака, як «повторність» - там відсутня.
Так, у відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» відповідно до пункту 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК. У разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно - за іншими частинами відповідних статей КК. Неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин.
Враховуючи вказані вище вимоги діючого законодавства, суд відхиляє доводи захисника про те, що вчинені обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальні правопорушення є одним триваючим злочином, а дії обвинуваченого охоплювалися єдиним умислом, оскільки, як було встановлено судом під час з`ясування обставин та перевірки їх доказами, протиправні дії обвинувачений вчиняв з певним проміжком у часі, предмети, які ним викрадалися завжди були різними, діяння обвинуваченого не були тотожними, а його дії не мали загальної мети. Крім того, дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, як проникнення до житла, тобто ще за одною окремою кваліфікуючою ознакою, передбаченою диспозицією цієї статті.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив крадіжку поєднану з проникненням у житло.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, фактичні обставини справи, особу винного та його відношення до скоєного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Зокрема, обираючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд у відповідності до вимог ст.12 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів.

Також судом враховуються і дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин у стані обмеженої осудності, перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується негативно, не працює.

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

З урахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи, яка його скоїла, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне та достатнє покарання повинне бути пов`язане із ізоляцією його від суспільства, а тому не знаходить підстав для застосування відносно нього ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.
З врахуванням того, що ОСОБА_9 вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.06.2017 року визнаний винним та засуджений за ч. ч. 3, 3 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 70, 20, 93, 94 КК України йому призначено покарання на 3 (три) роки і 3 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та вчинив дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку. За таких обставин, суд вважає на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.06.2017 року.

У відповідності до вимого ч.2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

В рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди, де потерпіла просила стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в сумі 90 000 грн. Вказувала на те, що в результаті крадіжки обвинувачений заволодів її майном.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд, приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова, шкода, завдана неправомірними, діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Так, з досліджених судом фактичних обставин кримінального провадження, в межах пред`явленого обвинувачення, встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого було завдано шкоду потерпілій ОСОБА_5 на суму 2398 грн.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року, не підлягають розгляду в кримінальній справі також позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 слід стягнути матеріальну шкоду в сумі 2398 грн., оскільки саме такий розмір шкоди охоплюється обсягом пред`явленого обвинувачення та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч. 3 ст.185 КК України і за їх вчинення призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати до даного покарання не відбуте обвинуваченим покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.06.2017 року та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 залишити обраною тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 вираховувати з моменту його затримання 12 год. 50 хв. 22 грудня 2017 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2398 грн. (дві тисячі триста дев`ятсот вісім грн.).

Речовий доказ: три металеві труби - залишити у власності ОСОБА_12 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_9 негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1