Справа №463/2776/14-к
Провадження №1-кп/463/3/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши об`єднане судове провадження по розгляду кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 07.12.2012 року та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 02.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу тримання під вартою на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що наявні докази вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватою, ОСОБА_6 загрожує тяжке покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна; вік та стан обвинуваченої ОСОБА_6 дозволяє застосування до неї запобіжного заходу, пов`язаного із обмеженням особистої свободи; обвинувачена, перебуваючи на волі, може ухилитись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності; обвинувачена може впливати на свідків і потерпілих у провадженні; розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями становить 13 251 145,25 грн. та обвинуваченою не вживаються заходи до відшкодування заподіяної шкоди. Просить врахувати, що шахрайське заволодіння коштами потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжувалось до 25.03.2015, тобто відбувалось під час слухання по суті Личаківським районним судом м. Львова кримінального провадження №0000197 відносно ОСОБА_6 за ч.ч.2,3,4 ст.190 КК України, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, остання продовжувала вчиняти нові злочини. Крім цього СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000188, відомості про яке 30.03.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України. Вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились і не відпали, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначення вищевказаного покарання обвинувачена може переховуватися від суду, оскільки така не має постійного місця проживання, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків, як обвинуваченої, щодо неї необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Застосування щодо неї більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Обвинувачена та захисник вважають клопотання прокурора необґрунтованим та безпідставним. Окрім того обвинувачена заявила клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий арешт. Захисник посилається на те, що по формі клопотання прокурора є безпідставним, оскільки на даний час діє обраний обвинуваченій запобіжний захід і підстав для застосування ще одного не має. Наведені у клопотанні ризики є формальними, не підтверджені доказами, окрім того, вони повторюються у всіх клопотаннях, які прокурор подає з 2014 року. Посилаючись на практику ЄСПЛ просить відмовити у продовженні строку тримання під вартою та змінити обвинуваченій запобіжний захід на домашній арешт. Обвинувачена своє клопотання мотивує тим. що вона не ухилялася від суду, а вимушена була переховуватися від потерпілих, бо була загроза її життю і здоров`ю. Просить врахувати, що її вина не доведена, , вона має ряд захворювань і стан здоров`я її погіршується. Вона має житло, в тому числі частину спадщини у квартирі де проживає її рідний брат, який потребує стороннього догляду, який вона буде надавати. Необхідності тримання її під вартою не доведено, а тому просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, дослідивши подані документи стороною захисту та обвинуваченою, суд приходить до наступного.

В провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває об`єднане судове провадження по розгляду кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 07.12.2012 року та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 02.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 КК України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2018 року по вказаному вище провадженню щодо ОСОБА_6 змінено раніше обраний запобіжний захід та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави терміном шістдесят діб до 18.45 год. 27.04.2018 року.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Не заважаючи на те, що прокурором фактично в письмовому клопотанні зазначено про застосування запобіжного заходу, з врахуванням обов`язку суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, суд приходить до переконання, що доводи прокурора щодо доцільності застосування запобіжного заходу є підставними.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні значної кількості епізодів заволодіння майном потерпілих шляхом шахрайства на суму, шо перевищує 13 млн. гривень, а також у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.209 КК України. При цьому, органи досудового слідства доводять винуватість обвинуваченої показаннями потерпілих, свідків, письмовими доказами, в тому числі розписками про отримання коштів.

У відповідності до п.«С» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 року (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ знову наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання й що це передбачено п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення.

Сама обвинувачена не заперечує фінансові відносини із потерпілими, разом з тим не вважає, що такі містять ознаки кримінального правопорушення. Суд вважає, що виходячи з наведених обставин, підозра яка висунута обвинуваченій ОСОБА_6 є достатньо обґрунтованою, оскільки неведені у обвинувальному акті докази дають підстави вважати об`єктивному спостерігачу, що обвинувачена ймовірно вчинила ці правопорушення. На цій стадії суд не має права робити висновок про доведеність вини обвинуваченої, в тому числі приймати її посилання на докази її невинуватості, оскільки ці обставини будуть перевірятись в ході судового слідства.

При вирішення питання продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховується, що на даний час у зв`язку із заміною члена колегії розгляд справи розпочинається спочатку, не допитано потерпілих, свідків, не досліджено письмові докази. Тому суд погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики незаконного впливу на потерпілих чи свідків.

Також враховується, що обвинувачена грубо порушила обов`язки визначені ухвалою суду про обрання запобіжного заходу не пов`язаного із утриманням під вартою, що встановлено ухвалою від 27.02.2018 року, внаслідок чого не виконала процесуальні обов`язки, передбачені ст.177 КПК України, була оголошена в розшук, тривалий час переховувалась від суду, що дає підстави вважати, що існує ризик того, що у разі незастосування запобіжного заходу, обвинувачена може переховуватись від суду . Такий ризик існує реально, обвинувачена свідомо порушила свої процесуальні обов`язки і зможе повторити це ще раз, у випадку обрання їй іншого запобіжного заходу в тому числі домашнього арешту, який до цього не забезпечив її процесуальну поведінку.

Доводи захисту про те, що обвинувачена має ряд захворювань, її брат потребує постійного догляду, який має вона надавати та інші наведені у клопотанні обставини не спростовують висновок суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій. Лікування їй має бути забезпечене по місцю утримання, а догляд брата можуть здійснювати його члени сім`ї, в тому числі повнолітня дочка обвинуваченої.

Той факт, що прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу, а не продовження строку тримання під вартою, не спростовують висновки суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченій, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, суд має обговорити питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої не залежно від наявності клопотання прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора задоволити частково. Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відхилити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці починаючи з 18.45 год. 27.04.2018 року по 18.45 год. 26.06.2018 року без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій та скерувати Львівській установі виконання покарань (№19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області для відома.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3