Справа № 487/2326/16-к
Провадження № 1-кп/487/519/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.08.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 і ч.1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 і ч.1 ст. 162 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався, вчинення обвинуваченими тяжкого злочину, за який передбачене покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, особу обвинувачених, так ОСОБА_5 раніше судимий, має не зняту і не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливого злочину, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням на шлях виправлення не встав та період умовно-дострокового звільнення вчинив новий злочин, не працює, тобто немає законного джерела доходу, не одружений, на утриманні дітей не має, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не працює, тобто немає законного джерела доходу, не одружений, на утриманні дітей не має, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, крім того, відносно ОСОБА_4 обвинувальний акт за вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України направлено для розгляду до суду, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, місце проживання яких відомо обвинуваченим, вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора, вважала, що ризики, що зазначені прокурором можуть бути забезпечені більш м`яких запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, заперечував проти клопотання прокурора.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, вважав, що ризики прокурором не підтверджені та вважав можливим застосувати запобіжний заході у вигляді домашнього арешту.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, підтримав думку свого захисника, посилаючись на дуже поганий стан здоров`я, а в умовах СІЗО він не має можливості лікуватися.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами суду обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинувачених закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємого кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченими тяжкого злочину (ч.2 ст. 187 КК України) та ОСОБА_5 також невеликої тяжкості (ч.1 ст. 162 КК України), у тому числі беручи до уваги особу обвинувачених, так ОСОБА_5 раніше судимий, має не зняту і не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливого злочину, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням на шлях виправлення не встав та період умовно-дострокового звільнення вчинив новий злочин, що свідчить про його злочинну спрямованість, не працює, тобто немає законного джерела доходу, не одружений, на утриманні дітей не має, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не працює, тобто немає законного джерела доходу, не одружений, тому не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді. Отже, наявні ризики, передбачені ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, місце проживання яких відомо обвинуваченим, вчинити інші кримінальні правопорушення, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а вік та стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає їхньому перебуванню під вартою в умовах СІЗО, при цьому посилання ОСОБА_4 на поганий стан здоров`я ніякими належними доказами не підтверджується.

Таким чином, у зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Доводи обвинувачених та їхніх захисників суд не приймає до уваги.
Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 04.10.2018 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 04.10.2018 року до 17-00 годин.

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1