справа №274/1262/18
провадження № 1-кс/0274/523/18
У Х В А Л А

07.06.2018 року м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , у відкритому судовому засіданні розглянув заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 від розгляду справи № 274/1262/18,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_4 . В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що він перебуває з суддею ОСОБА_4 у неприязних стосунках. Окрім того як підставу для відводу заяник зазначає, що суддя ОСОБА_4 здійнював фальсифікацію документів, здійнив злочин передбачений ст. 375 КК України, а саме виносив завідома неправосудні рішення та є опосередковано зацікавлений у вирішенні справи.

В судове засідання з`явився заявник. Суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, пояснень щодо поданої заяви не надала.

Дослідивши матеріали заяви про відвід, заслухавши пояснення заявника, суддя приходить до наступного.

ОСОБА_3 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області зі скаргою на бездіяльність начальника Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдриного реєстру досудових розлсідувань.

В подальшому ОСОБА_3 було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_4 .

Заявляючи відвід, заявник посилається на п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України. Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та зясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобовязані заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобовязаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Згідно ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту: "Я, (імя та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові обєктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обовязки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати субєктивний та обєктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв.

Щодо субєктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не зявляються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо зявляються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході обєктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Проте заявником не надано жодних доказів на підствердження упередженого ставлення, щодо нього судді ОСОБА_4 або інших обставин, що викликають сумніви у його неупередженості.

В зі скарги вбачається, що наявність неприязного ставлення судді ОСОБА_4 до заявника, наявність прямої або опосередкованої заінтересованості судді ОСОБА_4 у розгляді справи заявником припускається виходячи виключно зі змісту попередніх рішень прийнятих суддею не на користь заявника, скасованих, в подальшому, судом апеляційної інстанції.

Щодо тверджень заявника про вчинення суддею ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, таких як умисна фальсифікація документів та прийняття завідомо неправосудних рішень, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Заявником не надано доказів того, що щодо судді ОСОБА_4 існують вироки про визнання його винною у вчинені вищезазначених злочинів. Більш того в судовому засіданні не надано доказів навіть існування кримінальних проваджень ініційованих за фактом вчинення вищезазаначених кримінальних правопорушень суддею ОСОБА_4 .

Факт скасування Апеляційним судом Житомирської області деяких ухвал слідчого судді не може, сам по собі, бути достатьною підставою для висновку про упередженість судді або вчинення злочину передбаченого ст. 375 КК України. Так само чинним КПК України не передбачено таку підставу для відводу слідчого судді, як скасування судом апеляційної інстанції попередньо прийнитях цим слідчим суддею рішень.
Таким чином, з огляду на те, що заявником лише припускається наявність упередженого ставлення до нього судді ОСОБА_4 та грунтується таке припущення на наявності попередньо винесених рішень не на користь заявника та подальшому скасуванню деяких з них судом апеляційної інстанції, підстав для задоволення заяви про відвід не вбачається.
За таких обставин у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про відвід судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_4 щодо розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1