Справа № 221/3445/18
Провадження № 1-кп/185/544/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2018 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Колегія суддів Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженню № 0000117 від 15 серпня 2014 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Іловайськ, Донецької області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000117 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання встановлені передбачені Законом підстави повернення зазначеного обвинувального акту прокурору.

Згідно зі змістом обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні в період з 10.05.2018 року здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Можливість застосування спеціального досудового розслідування може бути зумовлена лише за наявності, визначених в ст. 297-1 КПК України передбачених законом підстав.

Тобто, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадежнні щодо злочинів, у тому числі передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України, лише стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, дозвіл на спеціальне досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні було надано ухвалою слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області 10.05.2018 року.

Як вже було зазначено вище, однією з умов застосування спеціального досудового розслідування повинно бути оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук.

З реєстру матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 зазначено, що 26.12.2014 року заступником начальника СВ УСБУ в Донецькій області винесено постанову про оголошення останнього у розшук.

Разом з тим, зазначене рішення не відповідає вимогам вказаних вище норм закону, оскільки розшук ОСОБА_7 має значення тільки міждержавного та/або міжнародного змісту.

Прокурор, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні довів до відома колегії суддів, що у справі відсно обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні данні, які б вказували на оголошення обвинуваченого у міждержавний, або у міжнародний розшук

Також, прокурором не доведено, що ОСОБА_7 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно нього наявні фактичні дані про перебування за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку, про відсутність на зазначений вище момент проведення відносно обвинуваченого спеціального досудового розслідування інформації про оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у міждержавний та/або міжнародний розшук, а також про те, що останній знав, або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, а тому переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та стосовно нього наявні фактичні дані про перебування за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, оскільки ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри на нову підозру саме в день оголошення останнього у розшук.

Наявні в реєстрі матеріалів досудового розслідування дані про те, що ОСОБА_7 16.08.2014 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та допитано в якості підозрюваного 16.08.2018 року, спростовуються наявною в реєстрі постановою від 25 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження, яка пізніше була скасована.

Однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про те, що ОСОБА_7 знав про скасування постанови від 25 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження, та про зміну підозри на нову.

Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

- «а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

- «b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

Колегія суддів, вважає, що допущені у справі порушення прав і свобод обвинуваченого є такими, що становлять істотне порушення права на захист, та на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції.

На цьому наголошував у своїй промові під час підготовчого судового засідання й захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , який зазначав про те, що у справі відсутні будь-які данні, які б підтверджували оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у міждержавний або міжнародний розшук, а також про те, що останній знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.

Крім того, захисник обвинуваченого звернува увагу коллегії суддів й на той факт що він не мав жодного побачення з обвинуваченим, не спілкувався з ним бодай у будь-який спосіб, вони не узгоджувлиа між собою процесуальну позицію, передбачені законом форми захисту, тощо.

Інший захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , яка здійснювала захист обвинуваченого ОСОБА_9 під час проведення досудового розслідування, також, жодного разу не мала побачення з ОСОБА_9 , не спілкувалась з останнім, не узгоджували між собою процесуальну позицію.

Вказаний висновок коллегії суддів підтверджені даними, зазначеними у реєстрі матеріалів досудового розслідування, та не спростовані прокурором.

Між тим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок, щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією, коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положення статті 9 КПК додатково конкретизують зміст статті 8 КПК, зокрема про те, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК передбачають застосування норм КПК у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ, в т.ч. зазначеної вище.

В обвинувальному акті встановлено невідповідність вказаного процессуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.

Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, у тому числі, й про поверення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При поверненні обвинувального акту прокурору, колегія суддів враховує недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України до суду, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України , колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 15 серпня 2014 року відносно ОСОБА_7 повернути прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3