Справа №639/2994/18
Провадження №1-в/639/591/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ломки Островського району Костромської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування положень Закону України «Про амністію в 2016 році», -

в с т а н о в и в :

11.06.2018року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».

Під час розгляду справи засуджений ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на застосування до нього ст.ст. 1, 3, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», просив внесене клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_4 має 2 не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення тяжких умисних злочинів, що відповідно до п. «в» ст.. 4, ст.. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» виключає застосування до засудженого амністії.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року.

Згідно п. в ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий злочин.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений: 1) 29.11.2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141, ч.1 ст.355, 42 КК України ( в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 22.05.2003 року за відбуттям строку покарання; 2) 13.11.2003 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 29.07.2004 року за відбуттям строку покарання; 3) 01.03.2005 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187,ч.1 ст.263, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 14.09.2009 року за відбуттям строку покарання; 4) 09.07.2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; 5) 25.08.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.395 КК України до двох років двох місяців позбавлення волі, звільненого 23.06.2012 року за відбуттям строку покарання; 6) 19.11.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.152 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 21.01.2016 року відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року зараховано за ч.5 ст. 72 КК України строк перебування під вартою з 21.09.2012 року по 03.03.2015 року; 7) 13.04.2017 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 повністю відбув покарання за вироком від 29.11.2001 року Орджонікідзевського районного суду м. Харкова та був звільнений із Холодногірської ВК№18 22.05.2003 року. Проте 13.11.2003 року він був засуджений Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. В подальшому ухвалою від 11.07.2004 року невідбута частина покарання за цим вироком була скорочена наполовину та 29.07.2004 року ОСОБА_4 був звільнений із Харківської ВК №43 за відбуттям строку покарання.

Таким чином спростовуються доводи засудженого про погашення судимості за вироком від 29.11.2001 року Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за злочини,передбачені ч.2 ст.141, ч.1 ст.355 КК України ( в редакції 1960 року).

Відтак, ОСОБА_4 має дві судимості за вчинення тяжких умисних злочинів за ч.2 ст.141 КК України в редакції 1960 року (вирок від 29.11.2001 року) та за ч.1 ст.187, ч.1 ст.263 КК України (вирок від 01.03.2005 року), які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, а тому до нього відповідно до п. «в» ст.4, ст. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України «Про застосування амністії в Україні», Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.74, 85, 86 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 5.07.2018 р. о 9-30 год.

Суддя ОСОБА_1