Справа №585/2901/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/326/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, а також збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 5 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левандівка, Роменського району, Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді арешту на строк три місяці,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 2 КК України, за наступних обставин.

Так, 14 серпня 2008 року, наказом директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» Національної академії Аграрних наук України (далі ДП «ДГ «Іскра» НААН України), від 14 серпня 2008 року, ОСОБА_7 прийнято на постійну роботу агрономом у вказане підприємство з оплатою згідно штатного розкладу.

Між ОСОБА_7 та ДП «ДГ «Іскра» НААН України 10 липня 2010 року укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_7 приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та зобов`язується: дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Таким чином, згідно до вимог ст. 18 КК України та примітки до ст. 364 КК України, ОСОБА_7 не є службовою особою.

Відповідно до видаткової накладної № ОТ-00000015, від 30 квітня 2013 року, ТОВ «Галеон-С» поставляв до ДП «ДГ «Іскра» 7500 кг мінеральних добрив «Амофоска» вартістю 30000 грн. Вказані матеріали поставлені на бухгалтерський облік ДП «ДГ «Іскра» НААН України.

Також відповідно до видаткової накладної № 26, від 7 червня 2013 року, ТОВ «Автотранс-Торг» 7 червня 2013 року поставив 66 тон до ДП «ДГ «Іскра» НААН України мінеральних добрив «Селітра аміачна» вартістю 228096 грн. Дана сировина була поставлена на бухгалтерський облік ДП «ДГ «Іскра» НААН України.

У червні 2013 року за вказані товари ДП «ДГ «Іскра» НААН України, перерахувало кошти вищеназваним суб`єктам господарювання в сумі 228 096, 00 грн. ТОВ «Автотранс-Торг» та 30 000 грн. ТОВ «Галеон-С».

ОСОБА_7 , знаючи проте, що на підприємство вказаний товар не поставлявся, у господарській діяльності не використовувався, а також, не будучи обізнаним про факти сплати грошових коштів за товар, про його вартість, поставщиків, тощо, працюючи в ДП «ДГ «Іскра» НААН України головним агрономом, вніс до акту про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив, ядохімікатів і гербіцидів завідомо неправдиві відомості.

Так, 30 червня 2013 року ОСОБА_7 , реалізовуючи свій намір, знаючи, що діє незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, розуміючи, що за вчинення злочину невідворотно настане кримінальна відповідальність, перебуваючи в адміністративному приміщенні підприємства на своєму робочому місці за адресою АДРЕСА_1 , власноручно вніс, шляхом рукописних записів до акту про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив, ядохімікатів і гербіцидів, форма та бланк якого затверджена Міністерством сільського господарства СРСР 24 листопада 1972 року, № 269-2, завідомо неправдиві відомості, щодо використання мінеральних добрив, а саме 91000 кг «Аміачної селітри» та 7550 кг «Амофоски», на полях підприємства.

При цьому, ОСОБА_7 було достеменно відомо, що вказані у вищевказаному акті мінеральні добрива не були внесені на поля підприємства. Надалі згідно вказаного акту відповідна сировина була облікована по бухгалтерському обліку як така, що використана у господарській діяльності підприємства та списана із бухгалтерського обліку.

У змінених апеляційних скаргах перешого заступника прокурора Сумської області та обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку суду та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи відносно ОСОБА_8 обвинувальний вирок з призначенням покарання, допустив істотне порушення вимог ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, як кримінального процесуального закону та не застосував ст. 49 ч. 1 п. 1 КК України, як закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 409 КПК України, є підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши наявність обставин, визначених ст. 284 КПК України, як підстав для закриття кримінального провадження, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 1 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили, минуло два роки.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 358 ч. 2 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, оскільки санкція цього закону передбачає покарання менш суворі, ніж обмеження волі.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 ч. 2 КК України 30 червня 2013 року, а ухвалений відносно нього вирок, від 5 грудня 2017 року, станом на 8 червня 2018 року законної сили не набрав.

Колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор в апеляційних скаргах не оспорюють встановлені судом фактичні обставини справи, висновки суду щодо встановлення судом вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 2 КК України.

Оскільки з часу вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та на час ухвалення відносно нього обвинувального вироку минуло більше ніж 4 роки то, відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 1 КК України, ОСОБА_8 повинен бути звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 358 ч. 2 КК України у зв`язку з закінченням дворічного терміну строку давності.

За таких обставин, виходячи з положень ст. ст. 284; 417 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів вважає, що вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 5 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 284; 417 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 5 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , скасувати.

На підставі ст. 49 ч. 1 п. 1 КК України, ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 358 ч. 2 КК України звільнити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 2 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3 х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4