УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 405/4652/15

провадження № 51-8637ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 липня 2018 року,
встановив:
За вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2016 року ОСОБА_4 засуджено до покарання: за ч. 3 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. ст. 358 КК у виді арешту на строк 5 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Апеляційний суд Кіровоградської області ухвалою від 24 липня 2018 року вирок місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного останньому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, внаслідок суворості, просить змінити вирок місцевого суду, відповідно до ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі захисник, порушуючи питання про застосування до його підзахисного положень ст. 75 КК, не наводить жодних доводів на обґрунтування неправильного застосування судами як першої так і апеляційної інстанцій, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на положення ст. 413 КПК та зважаючи на приписи ст. 75 КК у їх взаємозв`язку.
Також скарга ОСОБА_5 не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про особу засудженого внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК.

Крім того, у своїй касаційній скарзі захисник не зазначає, яких саме порушень допустився апеляційний суд в результаті перегляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , та не наводить доводів, як ці порушення, вплинули на законність і обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування або зміни касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 КПК.
Разом з тим, ст. 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок місцевого суду та відповідно до ст. 75 КК звільнити його підзахисного від відбування призначеного покарання, однак не вказує вимог щодо ухвали апеляційного суду.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3