УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у Києвській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, в порядку ч.1 ст. 303 КПК України, надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в якій скаржник просить зобов`язати слідчого повернути майно, вилучене під час обшуку, проведеного 12 липня 2018 року, в рамках кримінального провадження № 0000742 від 24.03.2018, а саме: автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 .
В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 12 липня 2018 року слідчим СУ ГУНП у Київській області по кримінальному провадженню № 0000742 проведено обшук та в подальшому вилучено автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі 359/4974/18 від 03.07.2018.

У судовому засіданні представник володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Зазначив, що вищевказаний автомобіль не має жодного значення для кримінального провадження, оскільки він не використовувався для скоєння злочину та не є об`єктом протиправних дій.

Слідчий в судове засідання не з`явився, був повідомлений завчасно та належним чином.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення представника володільця вилученого майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000742 від 24 березня 2018 року.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року, у кримінальному провадженні № 0000742 від 24 березня 2018 року, надано дозвіл на проведення обшуку : автомобіля «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 .

На підставі вищевказаної ухвали слідчого судді, в рамках даного кримінального провадження вилучено : автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так, частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасово вилученого майна. Так, таке майна повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч.6 ст.173 цього Кодексу;4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого,прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна,інакше майно має бути негайно повернуто особі,у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду,здійснених на підставі ухвали слідчого судді,передбаченої ст.235 цього Кодексу,клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим,прокурором протягом 48 годин після вилучення майна,інакше майно має бути негайно повернуто особі,в якої його було вилучено.

Частина 6 ст. 173 КПК України передбачає,що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя,суд постановляє не пізніше 72 годин із дня надходження до суду клопотання,інакше таке майно повертається особі,у якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя вважає, що в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2016 року жодним чином не зазначено про надання дозволу на відшукання та вилучення вищезазначених речей, тому зазначене майно, згідно ч.7 ст.236 КПК України належать до тимчасово вилученого майна.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за всіх обставин, передбачених ст.169 КПК України, в тому числі і у випадку,коли слідчий не пізніше 48 годин після тимчасового вилучення майна під час обшуку не звернеться до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна (ч.5 ст.171КПК України).

Проте, всупереч вимогам п. 5 ст.171 КПК України, орган досудового розслідування не звертався у встановлені законом строки до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку.

При вирішенні питання обґрунтованості бездіяльності слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

В свою чергу, слідчим не надано жодного доказу на підтвердження доводів, що речі, вилучені під час обшуку, відповідають ознакам, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України.

Подальше утримання вилученого майна органом досудового розслідування продовжує обмежувати право власності зазначеного громадянина, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б мінімізувало спричинені негативні наслідки та відновило би право власності вказаної особи у його повному обсязі.

За таких обставин, слідчий суддя вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 167-169, 170-173, 234-236, 303, 304, 307, 309, 532КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП у Києвській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.
Зобов`язати слідчого СУ ГУНП у Київській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000742 від 24.03.2018, повернути ОСОБА_4 майно вилучене 12 липня 2018 року в результаті проведення обшуку: автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1