Номер провадження: 11-кп/785/413/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду кримінальну справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одесивід 17.10.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеси, українка, громадянка України, з середньою освітою, заміжня, має малолітню дитину 2013 року народження, не працевлаштована, не має місця реєстрації, до затримання проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: - 07.06.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, - 29.08.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ст.ст.71, 72 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі,
засуджена за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 10 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 10 місяців.
Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 29.08.2017 року, шляхом часткового складення призначених покарань, призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 11 місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 03.07.2017 року.

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з вироку, 24.04.2017 року, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_7 , будучи засудженою за вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2016 року, знаходячись в приміщенні магазину «Метро» №42 по вул. Миколаївська дорога 307 в м. Одесі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає та поряд нікого не має, викрала з прилавку два блоки жувальної гумки марки «Дірол» «для нього», вартістю 205 гривень 75 копійок, та «Дірол» «класична м`ята», вартістю 205 гривень 75 копійок, а всього на загальну суму 411,50 гривень, і пройшовши повз касу магазина, не розрахувавшись за цей товар, після чого з місця злочину зникла, розпорядившись викраденим за власним розсудом, спричинивши матеріальну шкоду магазину на означену суму.
Крім того, 26.04.2017 року, о 17:10 годин, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Метро» №42 по вул. Миколаївська дорога 307 в м. Одесі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно й умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає та поряд нікого не має, викрала з прилавку два блоки жувальної гумки марки «Дірол» «для нього», вартістю 205 гривень 75 копійок, та «Дірол» «класична м`ята», вартістю 205 гривень 75 копійок, а всього на загальну суму 411,50 гривень, які помістила до полімерного пакету і, пройшовши повз касу магазина, не розрахувалася за цей товар, але була зупинена на виході охоронцем магазина, який викликав поліцію, внаслідок чого, вказана підсудна довести свій умисел до кінця не змогла з причин, які не залежали від її волі. В апеляції обвинувачена, не погоджуючись з вироком, вважаючи його необґрунтованим та занадто суворим, просить скасувати вирок, посилаючись на те, що під час досудового розслідування на неї чинили тиск співробітники поліції, вину свою повністю визнає, щиро кається, має малолітню дитину, від якої відмовився її батько, та просить застосувати до неї дію Закону України «Про амністію у 2016 році».
В суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою провину в скоєнні інкримінованого злочину. Суд першої інстанції, з`ясувавши, думку учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Згідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст.185, за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які піддягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані. Призначаючи покарання, суд врахував характер, обставини та ступінь суспільної небезпеки скоєного нею злочину середньої тяжкості та закінченого замаху на такий злочин, вчиненого в період іспитового строку за вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2016 року за вчинення злочинів аналогічної спрямованості, що свідчить про небажання обвинуваченої ставати на шлях виправлення, особу винної, яка має малолітню дитину, проте не працевлаштована і не має місце реєстрації в м. Одесі, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також врахував думку представника ТОВ «Метро Кеш Енд Кері», та дійшов до обґрунтованого висновку, що перевиховання і виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів вважає,що призначене обвинуваченій покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченої, є справедливим, достатнім та необхідним для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для зниження міри покарання.

Покарання призначено у відповідності до ст. 65 КК України, за своїм видом та за розміром призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи ОСОБА_7 про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни вироку в цій частині та зниження міри покарання.
Стосовно доводів обвинуваченої про можливість застосування до неї дії Закону України «Про амністію у 2016 році», вони були ретельно перевірені колегією суддів, та не знайшли свого підтвердження, тож задоволенню не підлягають, оскільки п. «а» статті 9 зазначеного Закону передбачено, що амністія не застосовується, зокрема, до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Доводи апеляційної скарги про, начебто, чинення тиску на ОСОБА_7 з боку працівників поліції не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки під час судового розгляду вона погодилась проводити судовий розгляд у спрощеному порядку відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України та не повідомила суд про чинення тиску на неї, а, крім того, вона і в даний час не зазначає в чому саме полягав такий тиск, що свідчить про надуманість і необґрунтованість таких тверджень.
Також в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена визнала, що під час судового розгляду в суді першої інстанції їй була надана пам`ятка про права, вони їй були зрозумілими і вона не просила суд призначити їй захисника, у зв`язку з чим її доводи про порушення її права на захист також необґрунтовані і надумані.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченої не можуть вважатися обґрунтованими і підстав для зміни чи скасування вироку, колегія не вбачає. Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду одеської області,

УХВАЛИЛА

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення, вирок Суворовського районного суду м. Одесивід 17.10.2017 року відноснонеї за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4