Справа № 171/810/18
1-кп/171/144/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000209 за обвинуваченням ОСОБА_7 за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що свідчить про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки усвідомлює необхідність нести покарання. Також прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить про реальну небезпеку з його боку для оточуючих людей.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, представник потерпілого покладається на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_6 заперечує проти клопотання прокурора. На обґрунтування доводів захисник зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечує проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не доведено ризики, передбачені КПК України.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_7 на досудовому слідстві обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 30 серпня 2018 року.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, крім того, обвинувачений вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, що підтверджує наявність ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду. На даний час ризик не перестав існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризику, зокрема, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, цей ризик на теперішній час не змінився, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину що підтверджує наявність ризику, що, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду. Судом враховуються ті обставини, що обвинувачений має постійне місце роботи та проживання, має міцні соціальні зв`язки, але вважає, що вказані обставини не спростовують наявність вищевказаного ризику.
Ризик, визначений ухвалою про обрання запобіжного заходу, на даний час лишається дійсним та триваючим.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20.08.2010 року (заява № 37466/04, п.36) зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Суд також доходить висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 18 жовтня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома та направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
У справі оголосити перерву до 13 год. 24 вересня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_1