У Х В А Л А
14.06.2018 Справа №607/11055/18

Провадження № 1-кс/607/5346/2018
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001686 від 13 червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «Nokia», сіро-синього кольору, без акумуляторної батареї, в якому у відсіку для сім карти встановлено сім карту мобільного оператора «Київстар», який вилучений при проведенні огляду місця події, та опечатаний в сейф-пакет із №0017148, з метою подальшого проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження за №0001686 від 13.06.2018 року, дослідження усіх обставин, а також проведення необхідних слідчих дій.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Так, слідчим до клопотання додано лише першу сторінку протоколу огляду місця події від 13.06.2018 року та копію витягу з ЄРДР, з кримінального провадження №0001686 від 13.06.2018 року, з якого вбачається, розбіжність у номері кримінального провадження, що зазначений у витягу та у клопотанні.

Однак слідчим у клопотанні про арешт майна не вказано мету та підстави відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна.

Також, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не підписано слідчим, який звернувся з даним клопотанням та прокурором, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити наявність повноважень особи, яка звернулася з клопотанням.

Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна - повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1