Справа № 442/4175/18
Провадження № 1-кп/442/358/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі в режимі відеоконференції кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001117 від 24 травня 2018 року) про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 02.02.2015 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, який на даний час відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України , -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи засудженим 02.02.2015 Шевченківським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 71 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі, під час відбуття даного покарання в ДУ «Дрогобицька випрана колонія №40» на шлях виправлення не став, а знову скоїв новий злочин.

ОСОБА_4 , відбуваючи дане покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», був ознайомлений із режимом утримання, однак до праці ставився незадовільно, неодноразово і систематично порушував режим утримання, за що неодноразово був підданий накладенню дисциплінарних стягнень.

За скоєння впродовж 2015-2018 років 21 порушень режиму утримання, на ОСОБА_4 накладались дисциплінарні стягнення, за які 5 разів поміщався в дисциплінарний ізолятор установи.

Після того, як ОСОБА_4 , впродовж менше одного року після закінчення стягнення у вигляді утримання в приміщеннях камерного типу, дисциплінарному ізоляторі та карцері належних для себе висновків із проведеної з ним профілактичної роботи не зробив, та будучи ознайомлений із правами і обов`язками посадових осіб ДВК №40 вчинив злісну непокору представнику адміністрації даної установи.

17.05.2018 на підставі постанови №Г-11 за вчинення дисциплінарного проступку на засудженого ОСОБА_4 накладено стягнення у вигляді поміщення в дисциплінарний ізолятор строком на 7 (сім) діб.

ОСОБА_4 , під час відбування даного стягнення в камері №4 дисциплінарного ізолятору, 23.05.2018 о 06 год. 10 хв., після підйому, враховуючи те що дана камера не була прибраною і отримавши робочий інвентар, отримав законну вимогу начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України, графіку прибирання засудженими камери ДІЗО №4 на травень 2018 року, та згідно розпорядку дня для засуджених ДІЗО-ПКТ, яка виразилась у вказівці прибрати камеру, ОСОБА_4 , після пред`явлення йому представником адміністрації ДВК №40, конкретної законної вимоги - прибрати в камері, умисно з метою вчинення непокори адміністрації місць позбавлення волі, відкрито і неодноразово відмовлявся її виконати, в тому числі в демонстративній формі, тобто в присутності інших працівників оперативної групи та працівників ДВК №40, і у зухвалій формі, тобто вказуючи, що прибирання карцеру №4 принижує його чоловічу гідність, усвідомлюючи в той же час, що така робота в законному порядку була йому приписана та те, що ОСОБА_7 має право пред`являти вимогу виконання даної роботи і ОСОБА_4 зобов`язаний і міг виконати дану роботу, про що зокрема свідчить довідка медичної частини начальника медичної служби від 23.05.2018 про те, що за станом здоров`я він може утримуватись в одиночній камері установи.

27 червня 2018 року між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, також пояснив, що розуміє наслідки укладання та затвердження угоди, вид та міру покарання, який до нього буде застосований у разі затвердження угоди.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного та прокурора про затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області та підозрюваним, в присутності захисника ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації виправної установи, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Також з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України та про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання у відповідності до положень ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання у відповідності до положень ст.67 КК України, є рецидив злочину.

Зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, обставини, за яких він вчинений, особу обвинуваченого, який раніше судимий, повністю визнав вину у вчиненому злочині, розкаявся, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у суду наявні підстави вважати можливим затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням узгодженої прокурором та обвинуваченим міри покарання.

Потерпілих та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2018 року між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного ) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 02.02.2015 року за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років 28 (двадцяти восьми) днів позбавлення волі.

Початок терміну відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 05 липня 2018 року, із зарахуванням часу з моменту укладення угоди до її затвердження судом ( з 27.06.2018 року по 05.07.2018 року).

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1