Справа № 1-88/11
УХВАЛА

25 травня 2018 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1
розглянувши заяву засудженої

ОСОБА_2

про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи

В С Т А Н О В И В :

Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 06 липня 2011 року у справі № 1-88/11 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 153 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

11.05.2018 р. до суду надійшла заява засудженої ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи.

Ознайомившись зі змістом поданої засудженою заяви, перевіривши матеріали відповідної справи та проаналізувавши положення законодавства, які регламентують відповідне питання, суддею встановлено наступне.

Як зазначено в у ст. 5 КПК України, який набрав чинності з 19.11.2012 р., процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

В обґрунтування необхідності ознайомлення з матеріалами відповідної кримінальної справи, засуджена ОСОБА_2 зазначила про намір оскаржити відповідний вирок суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Незважаючи на те, що відповідній суд припинив свою роботу з 15.12.2017 р. у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, зі змісту заяви засудженої можна прийти до висновку про її намір оскаржити відповідний вирок суду у касаційному порядку.

Як зазначено в ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Виходячи з наведених положень КПК України, оскарження в касаційному порядку вироку суду першої інстанції, без перегляду його в апеляційному порядку, неможливе.

Разом з тим, ч. 2 ст. 425 КПК України передбачає право особи, яка має право подати касаційну скаргу, ознайомитися в суді з матеріалами кримінального провадження для вирішення питання про подання касаційної скарги.

Як встановлено з матеріалів справи № 1-88/11, після постановлення судом 06.07.2011 р. відповідного вироку:

-на підставі заяви засудженої ОСОБА_2 від 13.09.2011 р. про ознайомлення з матеріалами справи для подання касаційної скарги, судом 11.01.2012 р. було постановлено ухвалу про етапування засудженої для ознайомлення з матеріалами справи та 15.02.2012 р. засуджена ознайомилась з матеріалами справи у повному обсязі, про що заначила у розписці, яка міститься в матеріалах справи /Т. 2, а.с. 458, 462, 466/;

-на підставі заяви засудженої ОСОБА_2 , отриманої судом 15.08.2016 р. про ознайомлення з матеріалами справи, судом 19.09.2016 р. було постановлено ухвалу про етапування засудженої для ознайомлення з матеріалами справи та 27.10.2016 р. засуджена ознайомилась з першим і другим томами матеріалів справи, про що заначила у розписці, яка міститься в матеріалах справи /Т. 2, а.с. 473, 475, 479/;

-на підставі заяв засудженої ОСОБА_2 , отриманих судом 16.01.2017 р. та 16.03.2017 р. про ознайомлення з матеріалами справи, судом 27.03.2017 р. було постановлено ухвалу про етапування засудженої для ознайомлення з матеріалами справи та 25.05.2017 р. засуджена ознайомилась з 240-ка сторінками матеріалів справи, про що заначила у розписці, яка міститься в матеріалах справи та від подальшого ознайомлення 02.06.2017 р. відмовилась/Т. 2, а.с. 483, 488, 489, 495, 497/;

-на підставі заяви засудженої ОСОБА_2 , отриманої судом 17.08.2017 р. про ознайомлення з матеріалами справи, судом 23.08.2017 р. було постановлено ухвалу про етапування засудженої для ознайомлення з матеріалами справи та 19.10.2017 р. засуджена ознайомилась з першим томом матеріалів справи та 260-ма сторінками другого тому матеріалів справи і другим томами матеріалів справи, про що заначила у розписці, яка міститься в матеріалах справи /Т. 2, а.с. 500, 502, 508/;

-в подальшому засуджена неодноразово, а саме 23.11.2017 р., 09.02.2018 р. та 17.04.2018 р. зверталась з заявами про ознайомлення з матеріалами відповідної справи, на що отримувала відповіді про відсутність підстав для її етапування до суду /Т. 2, а.с. 514, 518, 519/.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 65 рішення у справі «Іглін проти України» (Заява № 39908/05) підпункт «b» пункту 3 статті 6 гарантує обвинуваченому «адекватний час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту», а отже, ця гарантія означає, що підготовка захисту по суті головних обвинувачень може включати проведення з його боку всіх «необхідних заходів». Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без перешкод можливості викласти суду, який розглядає справу, всі необхідні аргументи захисту і таким чином вплинути на результат провадження (див. рішення у справі «Кан проти Австрії» (Can v. Austria), № 9300/81, доповідь Комісії від 12 липня 1984 року, серія А, № 96, п. 53, ухвалу щодо прийнятності від 26 червня 1996 року у справі «Коннолі проти Великобританії» (Connolly v. the United Kingdom) № 27245/95, і рішення від 20 січня 2005 року у справі «Майзіт проти Росії» Mayzit v. Russia), № 63378/00, п. 78). Крім того, до засобів, необхідних кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, належить можливість ознайомитися - для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі (див. ухвалу щодо прийнятності від 15 січня 1997 року у справі «С.G.Р. проти Нідерландів» (С.G.Р. v. the Netherlands), № 29835/96, і рішення від 18 березня 1997 року у справі «Фуше проти Франції» (Foucher v. France), Reports 1997-11, пп. 26-38). Питання адекватності часу та можливостей наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи

Європейський суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», від 25 вересня 2008 року у справі «Полуфакін і Чернишов проти Росії»)

До вказано висновку прийшов також Конституційний Суд України у рішення від 18 січня 2012 року у справі за конституційними поданнями 47 та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин шостої, сьомої статті 218 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи), зазначивши, що терміни ознайомлення з матеріалами повинні визначатися в кожній справі залежно від обсягу матеріалів справи та їх складності, кількості обвинувачених, дій або бездіяльності (поведінки) обвинуваченого чи його захисника та незалежних від волі обвинуваченого чи його захисника чинників (наприклад, хвороби) тощо.

Враховуючи, що засуджена ОСОБА_2 чотири рази після постановлення судом вироку ознайомлювалась з матеріалами відповідної кримінальної справи, підстав для задоволення її чергового клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи, не вбачається, оскільки суд неодноразово надавав їй таку можливість, якою вона скористалась і заявлене нею чергове клопотання містить в собі ознаки зловживання відповідним правом.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 424-425 КПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріали справи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1