Справа № 346/1363/18
Провадження № 1-кп/346/261/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, проходив військову службу за контрактом на посаді водія гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2-ї гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Вказаний злочин вчинено за наступних обставин.

17 вересня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби на строк три роки.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 17.09.2016 року № 186-РС солдат ОСОБА_4 призначений на посаду водія гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2-ї гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону вказаної військової частини.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17.09.2016 року № 267 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України Законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

15 листопада 2016 року о 09 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків війської служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 09 год. 00 хв. 07.12.2016 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання у с. Топорівці, Городенківського району, Івано-Франківської області.

Крім цього, 04 січня 2017 року о 09 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків війської служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) , та незаконно без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 09 год. 00 хв. 16 березня 2018 року, тобто тривалістю понад один місяць, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання у с. Топорівці, Городенківського району, Івано-Франківської області.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю та щиро розкаявся, надав суду показання, що самовільно залишив війському частину 15 листопада 2016 року в АДРЕСА_2 , та повернувся у військову частину 07 грудня 2016 року, також 4 січня 2017 року знову поїхав додому з АДРЕСА_2 , де знаходилась військова частина, повернувся до війської частини 16.03.2018 року, зокрема в АДРЕСА_2 . Залишив військову частину за сімейних обставин, у зв`язку з хворобою матері, щиро розкаявся, більше такого не буде вчиняти.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю даного злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, вказаною в ст.67 КК України, є вчинення злочину особою повторно.

Суд, також враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Тому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.407 КК України, у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, та обставин, що пом`якшують покарання, такі як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 370, 371, 373 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1