У Х В А Л А
14.05.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
із участю : прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ :
27.04.2018 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000529 від 07.12.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , 10.05.2018 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду із клопотанням щодо зміни останньому застосованого відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на обвинуваченого таких обов`язків: цілодобово не залишати місце постійного проживання за вказаною адресою без дозволу суду; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю та інші обов`язки, які суд вважає за доцільне.
Клопотання обґрунтовано тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено. В ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з 03 до 05 години 07.12.2017 року ОСОБА_7 , знаходячись в гаражному приміщенні по АДРЕСА_2 , розпивав алкогольні напої разом із ОСОБА_10 та власником вказаного домогосподарства ОСОБА_11 . Через деякий час ОСОБА_11 пішов до будинку за вказаною адресою, а ОСОБА_7 та ОСОБА_10 продовжили вживати алкогольні напої, коли між останніми виник конфлікт, який переріс у сварку та подальшу штовханину, в ході якої ОСОБА_10 обхопив рукою шию ОСОБА_7 , намагаючись заспокоїти останнього. При цьому, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, спрямованим на завдання ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків для здоров`я потерпілого, взяв зі столу порожню скляну пляшку та наніс нею біля 5 ударів в праву скроневу ділянку голови ОСОБА_10 , спричинивши цим останньому черепно-мозкову травму. Після цього ОСОБА_7 наніс ще ОСОБА_10 множинні удари в область голови та тулуба. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці події. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №138 від 09.01.2018 року у ОСОБА_10 виявлена закрита черепно-мозкова травма у вигляді шести забитих ран голови, синців на повіках обох очей, забитої рани на верхній губі, розповсюджених крововиливів у м`яку тканину голови, відповідно правій скронево-тім`яній ділянці, субдуральної гематоми, розповсюджений субарахноїдальний крововилив справа, садна лівого колінного суглобу. Всі виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження прижиттєві, спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів). Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми на тлі алкогольної інтоксикації, що ускладнилася набряком головного мозку. Закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Переломи 7-10 ребер у ОСОБА_10 мають ознаки ушкодження середнього ступеню тяжкості, а синці та осадження на тулубі та кінцівках легких тілесних ушкоджень і всі вони у причинному зв`язку зі смертю не стоять.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №21/138тр-17р. від 23.03.2018 року патоморфологічні прояви черепно-мозкової травми, що виявлені при експертизі трупа ОСОБА_10 , у поєднанні з наявністю етилового спирту у концентрації 3,0‰ у крові та 3,8‰ у сечі, свідчать що смерть настала від закритої черепно-мозкової травми на тлі алкогольної інтоксикації. Зазначені вище дані про відносно невеликі прояви черепно-мозкової травми та значну кількість етилового спирту у крові та сечі трупа ОСОБА_10 дають підстави допускати, що без впливу алкогольної інтоксикації не виник би критичний стан, який безпосередньо призвів до смерті (набряк та набрякання головного мозку). При цьому допускається можливість настання смерті у стані сильного алкогольного сп`яніння від гострої серцевої недостатності і без черепно-мозкової травми.
В ході досудового розслідування 07.12.2007 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 . 08.12.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. 08.12.2017 року слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області винесено ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів та 02.02.2018 року і 03.04.2018 року Вінницьким міським судом продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою.
12.04.2018 року слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області за погодженням з прокурором, аналізуючи зібрані матеріали досудового розслідування та висновки експертиз, змінено раніше повідомлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні умисного вбивства, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, на підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
Оскільки увесь час досудового розслідування суд при призначенні міри запобіжного заходу тримання під вартою посилався на попередню кваліфікацію дій ОСОБА_7 ч.1 ст.115 КК України, а після зміни кваліфікації на ч.2 ст.121 КК України жодна сторона кримінального провадження до суду із даним питанням не зверталася та судом дана обставина не розглядалася, захисник вважає, що зміна кваліфікації на менш тяжкий злочин є суттєвою обставиною для вирішення питання про визначення міри запобіжного заходу, який може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження. Також просила суд врахувати наступні обставини: обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності жодного разу не притягувався; за місцем проживання характеризується позитивно; не перебуває на обліках у наркодиспансері та психіатричних лікарнях; має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; утримує та доглядає матір, яка є пенсіонером та має незадовільний стан здоров`я; активно надавав першу медичну допомогу потерпілому, викликав швидку медичну допомогу; щиро розкаявся у своїх протиправних діях відносно потерпілого ОСОБА_10 ; під час досудового розслідування надавав правдиві свідчення, надав згоду на проведення усіх необхідних слідчий дій за його участю, сприяв найшвидшому проведенню досудового розслідування; відшкодував збитки потерпілим; також ОСОБА_7 до його затримання мав постійну роботу за місцем свого проживання, хоча й неофіційну, але мав регулярний дохід, достатній для утримання своїх двох малолітніх дітей та непрацездатної матері.
Обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, через незадовільний стан здоров`я своєї матері він був вимушений змінити своє місце проживання заради неї і з того часу постійно доглядає за хворою матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Це є постійним та незмінним місцем його проживання протягом останніх двох років.
Захисник зауважила, що зміна запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 найбільш оптимально забезпечить його належну поведінку та зможе запобігти будь-яким ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
В судовому засіданні сторона захисту підтримали вимоги клопотання та просили його задоволити з викладених у ньому обґрунтувань. Додатково повідомили, що за період утримання під вартою значно погіршився стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , зумовлений ускладненням хронічного захворювання шлунково-кишкового тракту за недостатної медичної допомоги в умовах попереднього ув`язнення.
Прокурор заперечив проти зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , зауваживши, що попередньо визначені ризики, пов`язані із можливістю вчинення останнім іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні або переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за тяжкості покарання, що йому загрожує за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, запобігання яким більш м`яким, аніж тримання під вартою, запобіжним заходом є недостатнім.
Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання сторони захисту, вказавши про передчасність його заявлення та розгляду до призначеної дати підготовчого провадження. Зауважила про непредставлення заявниками документальих підтверджень незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , а також отримання ним достатніх доходів до часу затримання, оскільки за здійснюваного раніше представництва інтересів його дружини має обізнаність про наявність заборгованості по аліментним зобов`язанням ОСОБА_7 .
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також заперечили щодо задоволення клопотання, підтримавши думку прокурора.
Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та судового провадження, суд доходить наступного.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а передбачає урахування низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_7 , належить до категорії тяжких злочинів, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Вирішення судом питання щодо зміни запобіжного заходу врегульовано положеннями глави 18 КПК України.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років
Згідно ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Вирішуючи заявлене захисником клопотання про зміну запобіжного заходу, суд доходить висновку, що його слід залишити без задоволення, оскільки стороною захисту на підтвердження власних доводів не представлено об`єктивних підтверджень заявлених обставин щодо значного погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_14 у співставленні із відомостями про стан його здоров`я до часу затримання. Наведені відомості про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки не визначають змін цих обставин, що охоплювались оцінкою можливістю запобігання ризикам при застосуванні та продовженні виключного запобіжного заходу в ході досудового розслідування, у тому числі зміна повідомленої підозри з особливо тяжкого злочину на підозру у вчиненні тяжкого злочину, що хоча й визначає певне зменшення тяжкості покарання, однак самостійно ця обставина не є визначальною у вирішенні ступеню ризиків та рівня потреб їх запобігання.
Таким чином, судом встановлено, що з огяду на санкцію частини статті кримінального закону, за яким обвинувачено ОСОБА_7 , виключних обставин для зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, інших об`єктивних відомостей, які підтверджували б можливість та достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту стороною захисту не представлено, а тому за цих обставин суд доходить висновку, що клопотання захисника підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 176, 177, 183, 201 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1