Справа № 183/941/17
№ 1-кп/183/155/18
В И Р О К
іменем України

29 жовтня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004914 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.03.2007 року Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 29.05.2012 звільнений від відбування покарання умовно - достроково на 2 роки 19 днів;

- 07.02.2017 року Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
07 грудня 2016 року близько 04 години 15 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись по АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, зайшов на територію даного домоволодіння, де шляхом пошкодження вікна, а саме віджиму, таємно проник до житлового будинку. Втім, злочинні дії ОСОБА_7 , який перебував в кімнаті кухні, були виявленні потерпілою ОСОБА_8 , яка зайшла до даної кімнати, та побачила його. Після цього ОСОБА_6 , розуміючи, що його злочинні дії стали явними, однак продовжуючи їх, наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_9 від чого остання впала на коліна. Далі, ОСОБА_6 , з метою подолати опір ОСОБА_10 , яка слугувала для нього перешкодою для доведення його злочинних дій до кінця, наніс ще один удар кулаком правої руки в область лівого вуха та правою ногою в область лівої ноги останній. Після цього, ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи відкрито, умисно, повторно, знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку, заволодів наступним майном: грошовими коштами у сумі 200,00 гривень, двома срібними сережками вартістю 48,00 гривень, дитячими санками вартістю 450,00 гривень.

Потім, ОСОБА_6 відштовхнув потерпілу ОСОБА_9 від вхідних дверей будинку та з місця скоєння злочину з викраденим майном пішов у невідомому напрямку, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 698,00 гривень та тілесні ушкодження у виді травматичного дефекту 1-го зуба на верхній щелепі зліва, синців в області лівої вушної раковини, лівого колінного суглоба і лівої стопи, садна в області лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, оскільки він не причетний до вчинення цього злочину. Показав, що того дня і в той час, а саме в ніч з 06 на 07 грудня 2016 року, він був в іншому місці на зупинці «Одеська» в м. Новомосковську, біля будівлі колишньої АЗС, звідки возив додому метал (листи жесті). Перший раз він збирав метал та відвіз його до себе додому разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , це було приблизно в проміжок часу з 22.00 год., додому вони повернулися близько 24.00 год. і склали метал біля сараю. Вдруге за металом він пішов один, це було вже після 24.00 год., а ОСОБА_12 залишилась вдома спати. Був одягнений у чорні сапоги, коричневу дублянку та чорні штани. Метал возив на санках. Повернувся додому близько 05.00 год., ОСОБА_12 прокинулась, вони поговорили, він вмився та ліг спати. Вранці біля школи №14 здав метал на металобрухт. Через деякий час приїхали працівники поліції та його затримали. У слідчого в кабінеті у нього вилучили куртку і штани, при цьому, вилучену у нього куртку упаковано було без його присутності, понятих також не було. Взагалі, свої речі він знав і залишив у кабінеті слідчого, що з ними було далі не знає. Санки в грудні 2016 року нікому не продавав. Ніякого відношення до інкримінованого йому злочину він не має, вважає, що потерпіла оговорює його з невідомих причин.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що 07.12.2016 року близько 04.15 години вона була в себе вдома, спала. Почула гуркіт посуди на кухні, вибігла і побачила ОСОБА_3 , який стояв на столі з їх лопатою в руках. ОСОБА_3 сказав їй, щоб вона замовкла, і вимагав гроші, вскочивши вдарив її правою рукою в обличчя в область роту, від чого в неї потекла кров. Через це вона присіла, а коли встала, він ще раз вдарив її в обличчя рукою, знову вимагав гроші. Вона пішла за своєю сумкою, зібрала гроші з гаманця, і він забрав їх. Почалася штовханина, вона забрала в нього лопату, подряпала обличчя і в нього впала шапка, яка так і залишилася в будинку. Він погрожував вбити її дитину, яка спала, і вимагав її срібні сережки. Від шуму прокинулася дитина і почала плакати. Вона віддала йому сережки, а ОСОБА_3 , виходячи з дверей, ще забрав дитячі санки. Він пішов з будинку, переліз через паркан і зник, а вона викликала міліцію. Нападника вона бачила зблизька, він був без маски, в шапці, а тому впевнено впізнає його, то був ОСОБА_3 . Він був одягнений в куртку, взуття коричневого кольору. На кухні не було світла, але вона бачила його обличчя і очі темно-коричневого кольору в світлі прихожої кімнати. В ході штовханини вона подряпала його по лівій щоці, лопатою було розбито скло дверей, об яке вона порізалась. У неї також йшла кров носом від удару ОСОБА_3 , яка потрапила на його куртку на верхню її частину, вона бачила на ній сліди її крові. ОСОБА_3 також ударив її ногою по нозі. Їх лопата, яку вона забрала у ОСОБА_3 , стояла на вулиці біля стіни будинку. Вікно кухні, через яке напевно заліз ОСОБА_3 до будинку, знаходиться на відстані близько 0,5 м. від землі. На досудовому розслідуванні вона впевнено впізнала ОСОБА_3 на фотознімку серед пред`явлених їй для впізнання чоловіків. Загалом ОСОБА_3 викрав у неї срібні сережки, близько 200 гривень, дитячі санки, останні їй повернув слідчий, вона їх впізнала. Загалом ОСОБА_3 перебував в її будинку близько 10-15 хвилин. Під час огляду місця події чітких слідів рук не було виявлено, хоча ОСОБА_3 був без рукавиць, було вилучено сліди взуття на снігу в дворі. У неї немає сумнівів що це саме ОСОБА_3 вчинив злочин, просила призначити суворе покарання;

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що в грудні 2016 року він з ОСОБА_14 ввечері були запрошені працівниками поліції бути понятими, вони піднялись на 2 поверх в будівлі поліції до кабінету слідчого. Там був слідчий і ОСОБА_3 . Слідчий показував їм куртку з бурими плямами в області грудей, штани, кофту, які були вилучені у ОСОБА_3 , як повідомив слідчий, з розбійного нападу. Ці речі в їх присутності були опечатані в пакети, прошито нитками та скріплено печаткою. Чи були ці речі на ОСОБА_3 чи слідчий показував їх окремо в пакеті точно не пам`ятає. Пам`ятає, що у ОСОБА_3 була подряпина на щоці;

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що приблизно 2 роки тому взимку він прийняв у ОСОБА_3 на пункті приймання металобрухту, де він тоді працював і зараз працює, дитячі санчата металеві з дерев`яними дощечками. Через деякий час до нього приїхали працівники поліції і він видав їм ці санчата, оскільки йому повідомили, що вони були викрадені. Санчата він прийняв у ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 як металобрухт, вони були в поганому стані дерев`яні рейки зламані, нібито дещо деформований метал. ОСОБА_3 нічого не пояснював про те, де він їх взяв. Взагалі ОСОБА_3 доволі часто, приблизно 1-2 рази на місяць здавав йому різний метал (чорний і кольоровий). Видавав санчата поліції також за адресою вул. Спаська, 13 м. Новомосковськ, чому в протоколі огляду від 30.01.2017 року вказано, що він видав поліції санчата по АДРЕСА_4 , де він проживає, не зміг пояснити, але цей протокол він підписував, це точно пам`ятає. Чи допитували його під час досудового розслідування точно не пам`ятає, але після огляду в судовому засіданні наданого прокурором протоколу його допиту в якості свідка, підтвердив цю обставину та свій підпис на протоколі;

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що вона є колишньою співмешканкою ОСОБА_3 . Останній раз бачила ОСОБА_3 коли його затримала поліція вранці приблизно 07.12.2016 року. 06.12.2016 року вони гуляли з ОСОБА_3 по «Кулебівці», ввечері цього дня також збирали металобрухт біля якоїсь покинутої будівлі, прийшли додому до ОСОБА_3 на вул. Межова, 25 близько 20.00 год., оскільки в неї боліла голова, попили чаю та лягли вдвох спати. Вона не знає чи виходив ОСОБА_3 в той вечір чи вночі з будинку ще кудись коли вона спала. Прокинулась вона близько 08-09 год., ОСОБА_3 був вдома, вони випили чаю і ОСОБА_3 пішов до магазину, а коли повернувся приблизно через годину, то сказав, що за ним приїхала поліція. Одягнений він був в зелену куртку і темні штани, так само він був одягнений і напередодні. Доповнила, що 05 чи 06 грудня 2016 року під час сварки вона подряпала ОСОБА_3 обличчя в лівій частині;

- рапортом старшого інспектора чергового Новомосковського ВП від 07.12.2016 року про те, що 07.12.2016 року по телефону до чергової частини Новомосковського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що невідома особа під погрозою застосування фізичної сили відкрито заволоділа її майном, а саме: срібними сережками та гаманцем (т.1 а.с.54);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 07.12.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_9 просить притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який 07.12.2016 року близько 04.30 години проникнув до її помешкання і відкрито заволодів її особистими речами, а саме: срібними сережками і грошима в сумі близько 200,00 грн. (т.1 а.с.55);

- протоколом огляду місця події від 07.12.2016 року та письмовим дозволом на його проведення, а саме домоволодіння АДРЕСА_2 , де зафіксована обстановка безпосередньо після вчинення злочину. Під час огляду на підлозі кімнати №2 було виявлено та вилучено чоловічу шапку чорного кольору, яку визнано речовим доказом постановою від 10.12.2016 року та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Новомосковського ВП (т.1 а.с.57-63);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.12.2016 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_9 впізнала серед пред`явлених чотирьох осіб чоловіка, зображеного на фотознімку під № 1, якого знає як чоловіка, який 07.12.2016 року близько 04.20 годин проник до її будинку та відкрито заволодів її майном. На фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_3 (т.1 а.с.64);

- протоколом затримання від 07.12.2016 року, згідно якого 07.12.2016 року о 19.10 год. слідчим Новомосковського ВП було затримано ОСОБА_3 як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у присутності понятих у ОСОБА_3 вилучено чоловічі штани чорного кольору, кофту спортивну, куртку балонову (т.1 а.с.65-68);

- висновком експерта № 988/Е від 08.12.2016 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі потерпілої ОСОБА_9 у останньої було виявлено тілесні ушкодження у виді травматичного дефекту 1-го зуба на верхній щелепі зліва, синців в області лівої вушної раковини, лівого колінного суглоба і лівої стопи, садна в області лівого ліктьового суглобу та різана рана на правій стопі, які відносяться до легкого ступеню тяжкості. Наявність загострених країв в області дефекту зуба, червоно-фіолетового забарвлення синців, відсутність кірочки в області садна і ознак загоєння рани дозволяє стверджувати, що усі виявлені тілесні ушкодження по давності утворення відповідають даті, вказаній у постанові та потерпілою (07.12.2016 року). Травматичний дефект зуба, синці та садно спричинені тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею. Різана рана утворилась від дії предмета з гострим ріжучим краєм, яким в даному випадку міг бути фрагмент віконного скла. Кількість та локалізація виявлених при експертизі потерпілої тілесних ушкоджень дозволяє припустити можливість їх утворення в результаті не менш шести травматичних дій (т.1 а.с.82,83);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.01.2017 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_9 , понятих та судово-медичного експерта, в ході якого потерпіла розповіла та показала обставини та механізм нанесення їй ударів, у результаті яких у неї на тілі виникли тілесні ушкодження. Так, ОСОБА_9 пояснила, що 07.12.2016 року близько 04.30 години вона знаходилася вдома за місцем мешкання по АДРЕСА_2 , де до неї спереду підійшла невідома особа з лопатою в руках та вдарила її кулаком правової руки в область обличчя (роту), від чого потерпіла присіла на присядки. Після цього вона піднялась та відштовхнула лопату вбік, а невідома особа кулаком правої руки нанесла їй удар в область лівого вуха, та удар правою ногою в область її лівої ноги, а саме коліно та ступні. Далі потерпіла вказала на свою праву ногу ділянку ступні, де вона порізалась склом, яке розбила невідома особа. Потім потерпіла показала, як невідома особа штовхнула її у дверний проєм, від чого вона вдарилась лівим ліктем (т.1 а.с.85-93);

- висновком експерта № 54/Е/Д від 21.01.2017 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі потерпілої ОСОБА_9 у останньої було виявлено тілесні ушкодження у виді травматичного дефекту 1-го зуба на верхній щелепі зліва, синців в області лівої вушної раковини, лівого колінного суглоба і лівої стопи, садна в області лівого ліктьового суглобу та різана рана на правій стопі. Травматичний дефект зуба, синці та садно спричинені тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею. Різана рана утворилась від дії предмета з гострим ріжучим краєм, яким в даному випадку міг бути фрагмент віконного скла, тому можливо припустити імовірність їх утворення при механізмі, вказаному потерпілою ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту (т.1 а.с.84);

- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 147-17 від 19.01.2017 року, відповідно до якого станом на 07.12.2016 року ринкова (дійсна) вартість дитячих санчат та срібних сережок вагою 3 грами, 925 проби, становить 498,00 гривень (т.1 а.с.94-98);

- висновком експерта № 125 від 13.01.2017 року, відповідно до якого кров ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.с.99);

- висновком експерта № 127 від 23.01.2017 року, відповідно до якого на куртці (об`єкти №№1,2), яка належить підозрюваному ОСОБА_17 , встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в слідах крові на куртці (об`єкти №№1,2) виявлений антиген А, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. Враховуючи результати серологічного дослідження не виключена можливість походження крові на куртці (об`єкти №№1,2), яка належить підозрюваному ОСОБА_3 , від потерпілої ОСОБА_9 , оскільки виявлений антиген А характерний її груповій характеристиці крові (т.1 а.с.100-102);

- висновком експерта № 126 від 13.01.2017 року, відповідно до якого кров ОСОБА_3 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.с.104);

- протоколом огляду предмета від 30.01.2017 року, згідно якого ОСОБА_15 надав для огляду працівникам поліції дитячі зимові санчата з металевого корпусу, з дерев`яними дощечками, які були вилучені до Новомосковського ВП, визнані речовим доказом постановою від 30.01.2017 року та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 (т.1 а.с.106,107,111,112);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.02.2017 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_9 впізнала серед пред`явлених чотирьох санчат з металевого корпусу, з дерев`яними дощечками, санчата під № 2, які їй належать (т.1 а.с.108);

- висновком експерта № 67 від 10.02.2017 року, відповідно до якого із слідів крові в залишках змивів з куртки, що належить ОСОБА_3 , та із зразків крові потерпілої ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_3 отримані препарати ДНК, встановлені їх фенотипічні характеристики. Препарати ДНК, виділені із залишків змивів крові з куртки (об. № 4), являють собою ДНК жіночої статевої належності. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання їх генотипу з генотипом потерпілої ОСОБА_9 та неспівпадання з генотипом обвинуваченого ОСОБА_3 . ДНК цих слідів крові може походити від ОСОБА_9 з ймовірністю не менше 99,99999 %. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 1,0-10-17. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 1 жінки на 100 квадрильйонів. Препарати ДНК, виділені із залишків змивів крові з куртки (об. № 3), являють собою ДНК жіночої статевої належності з незначною домішкою чоловічої ДНК. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання змішаного генотипу вказаних слідів крові з генотипом потерпілої ОСОБА_9 і підозрюваного ОСОБА_3 . ДНК в цих слідах крові може походити від потерпілої ОСОБА_9 з домішкою ДНК підозрюваного ОСОБА_7 (т.1 а.с.130-134).

Від допиту свідка ОСОБА_18 сторона обвинувачення відмовилась, захисник та обвинувачений проти цього не заперечували і не наполягали на допиті цього свідка.

Заявлений прокурором додатково свідок ОСОБА_19 , від допиту якого прокурор згодом відмовився, в судовому засіданні не допитувався. Наполягання захисника та обвинуваченого на допиті цього свідка суд розцінює як намагання затягнути судовий розгляд з наступних підстав. Відмовляючись від допиту свідка ОСОБА_19 прокурор послався на те, що вказаний свідок був заявлений ним додатково до свідків, зазначених в реєстрі, на підтвердження вилучення у ОСОБА_3 куртки з плямами бурого кольору, оскільки ОСОБА_19 був понятим під час такого вилучення. Однак, вказана обставина, крім протоколу затримання ОСОБА_3 , підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 . Явку свідка ОСОБА_19 сторона обвинувачення в черговий раз не змогла забезпечити, оскільки останній зайнятий на роботі. Тому, з огляду на те, що судовий розгляд неодноразово відкладався через неявку вказаного свідка, а інші докази на думку прокурора, беззаперечно і в достатній мірі доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, прокурор вважав недоцільним допит вказаного свідка, оскільки його показання не мають значення для розгляду справи, а його виклик до суду та допит в судовому засіданні лише призведе до затягування судового розгляду. На думку прокурора всі інші докази по справі є достатніми для доведення вини обвинуваченого. Захисник та обвинувачений вважали за необхідне допитати вказаного свідка пояснивши, що це потрібно для повноти судового розгляду. Вирішуючи питання про прийняття відмови прокурора від допиту вказаного свідка суд враховує тривалий час розгляду цієї справи та перебування обвинуваченого під вартою, обсяг досліджених в судовому засіданні доказів. ОСОБА_19 не допитувався як свідок під час досудового розслідування і його допит в суді як свідка заявлено прокурором додатково, від чого прокурор відмовився. Суд також бере до уваги те, що захисник та обвинувачений не повідомили яке доказове значення мають показання свідка ОСОБА_19 , тобто які обставини він може підтвердити та/або спростувати. Судовий розгляд декілька разів відкладався через неявку свідка, що призводило до відкладення в черговий раз судових засідань.

Враховуючи зазначене, позицію сторони обвинувачення, яка відмовилась від допиту свідка, з метою недопущення затягування судового розгляду, судом було прийнято відмову прокурора від допиту свідка ОСОБА_19 , оскільки його допит в суді як свідка обвинувачення визнано недоцільним, а сторона захисту не змогла навести переконливі доводи щодо доказового значення його показань. Приймаючи таке рішення суд враховує, що обсяг досліджених судом доказів і їх доказове значення, як кожного окремо, так і в сукупності, є достатніми для прийняття рішення по суті пред`явленого обвинувачення. Тому, допит свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні не проводився.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Отже, дослідивши та проаналізувавши наведені вище докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Судом також були досліджені акт про застосування службового собаки та довідка про результати застосування службового собаки від 07.12.2016 року (т.1 а.с.56), висновок експерта № 68 від 13.02.2017 року, відповідно до якого препарати ДНК, виділені із контактних біологічних слідів на шапці, вилученій під час огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_2 , являють собою суміш ДНК формально чоловічої статевої належності з можливою домішкою жіночої ДНК. Ці препарати містять ознаки суміші ДНК 3-х і більше осіб та/або ознаки руйнації ДНК. Провести молекулярно-генетичний порівняльний аналіз та вирішити питання про належність цих слідів певній особі (певним особам) не представляється можливим (т.1 а.с.151,152). Однак, надані докази, хоча і є допустимими, однак одночасно не є належними, оскільки не підтверджують наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні. А тому не приймаються судом до уваги.

Судом також було досліджено версію сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину. Так, обвинувачений ОСОБА_3 на спростування обвинувачення посилався на те, що в період інкримінованого йому діяння він перебував в іншому місці на зупинці «Одеська» в м. Новомосковську, біля будівлі колишньої АЗС, звідки возив додому метал, в той день був одягнений в коричневу дублянку, а не куртку, яку в нього вилучили, подряпини в нього на обличчі від його співмешканки ОСОБА_16 , а не від потерпілої. Куртку в нього поліція вилучала без понятих. Вважає, що потерпіла та свідок ОСОБА_15 його оговорюють.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_20 , яка показала, що працює продавцем в магазині на «Кулебівці» в м. Новомосковськ і знає ОСОБА_3 з дитинства. Від його матері знає, що 08 чи 09 грудня 2016 року ОСОБА_3 затримала поліція. Приблизно наприкінці листопада чи на початку грудня 2016 року до неї в магазин заходив ОСОБА_3 зі своєю співмешканкою, у нього на обличчі вона бачила подряпини наче від нігтів, не глибокі і не свіжі. Вона запитала що це таке, а він відповів, що посварився зі своєю подругою.

В той же час, показання потерпілої ОСОБА_9 , яка була неодноразово допитана в судовому засіданні, в тому числі за клопотанням обвинуваченого, переконливо свідчать про причетність саме ОСОБА_3 до злочину, оскільки потерпіла переконливо, впевнено і без сумніву його впізнала як на досудовому розслідуванні, так і в судовому засіданні за рисами обличчя, очами, описала його одяг на момент вчинення злочину (куртка, шапка, черевики тощо). Також, свідок ОСОБА_15 показав, що саме ОСОБА_3 здав йому дитячі санчата, які згодом впізнала потерпіла як свої, що додатково свідчить про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення. Оцінюючи показання свідка ОСОБА_16 суд приходить до висновку, що вони загалом не спростовують обвинувачення, оскільки вказаний свідок показала, що в інкримінований ОСОБА_3 час вона спала, і відповідно, не знає що робив ОСОБА_3 . Навпаки ж, показання ОСОБА_16 разом з показаннями потерпілої ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_13 , спростовують доводи ОСОБА_3 про перебування його в день вчинення злочину у дублянці, оскільки вказані особи дали чіткі і впевнені показання, що він перебував саме у куртці. Крім того, згідно висновку експерта № 67 від 10.02.2017 року за результатами проведення судової генетичної експертизи зразків крові ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_9 , було встановлено, що в залишках змивів з куртки, що належить ОСОБА_3 , та із зразків крові потерпілої ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_3 отримані препарати ДНК, встановлені їх фенотипічні характеристики. Препарати ДНК, виділені із залишків змивів крові з куртки (об. № 4), являють собою ДНК жіночої статевої належності. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання їх генотипу з генотипом потерпілої ОСОБА_9 та неспівпадання з генотипом обвинуваченого ОСОБА_3 . ДНК цих слідів крові може походити від ОСОБА_9 з ймовірністю не менше 99,99999 %. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 1,0-10-17. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 1 жінки на 100 квадрильйонів. Вказаний висновок експерта суд оцінює як беззаперечний доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, оскільки він об`єктивно свідчить про те, що кров потерпілої ОСОБА_9 знайдена на куртці, яка була вилучена у ОСОБА_3 , що додатково доводить правдивість показань потерпілої і обґрунтованість обвинувачення.

Показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_16 про наявність поранення (подряпини) обличчя ОСОБА_3 саме від ОСОБА_16 суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_12 є колишньою співмешканкою обвинуваченого, і, з огляду на це, могла дати показання на користь обвинуваченого з метою полегшення долі останнього. Показання ж ОСОБА_20 є нечіткими і не повними щодо часу і обставин коли вона бачила подряпини на обличчі ОСОБА_3 . До того ж, як показала ОСОБА_20 , вона досить тривалий час знає ОСОБА_3 та його родичів, що свідчить про наявність відповідних відносин між ними, що могло бути підставою для надання нею помилкових свідчень. Відхиляючи показання ОСОБА_20 та ОСОБА_16 в цій частині як докази невинуватості ОСОБА_3 суд виходить, перш за все, і з того, що ці показання не узгоджуються, а навпаки спростовуються іншими доказами по справі, в достовірності яких у суду сумнівів не виникає.

Посилання ОСОБА_3 на те, що куртку у нього вилучили працівники поліції без присутності понятих суд також вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються протоколом затримання ОСОБА_3 та показаннями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив факт вилучення у ОСОБА_3 в кабінеті слідчого куртки балонової з бурими плямами в області грудей. Доводи ОСОБА_3 в цій частині також спростовуються тим, що від останнього та його захисника з цього приводу під час досудового розслідування не надходило будь-яких заперечень чи зауважень, що підтверджується протоколом затримання, повідомленням про підозру, протоколом допиту підозрюваного, в яких немає жодних скарг чи зауважень обвинуваченого чи захисника з цього приводу (т.1 а.с.65-67, 71-75).

Перевіряючи посилання захисника на розбіжності в протоколі огляду від 30.01.2017 року та показаннях свідка ОСОБА_15 щодо місця видачі останнім дитячих санчат працівникам поліції, суд вважає їх слушними, оскільки свідок ОСОБА_15 впевнено показав, що видавав санчата поліції за адресою вул. Спаська, 13 м. Новомосковськ, а не по вул. Полтавська, 4, де він проживає, як це вказано в протоколі огляду від 30.01.2017 року. Однак, вказану обставину суд оцінює як недолік в роботі певних працівників поліції та як помилку, що, в свою чергу, не спростовує сам факт видачі вказаних санчат, що додатково підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 . Тому, достатніх підстав для визнання протоколу огляду від 30.01.2017 року в якості недопустимого доказу згідно ст.ст. 87-89 КПК України суд не вбачає.

Отже, чіткі, послідовні показання потерпілої та свідків обвинувачення, досліджені в судовому засіданні документи, висновки експертів, логічно узгоджуються між собою, доповнюють один одне, не містять суперечностей, не викликають сумніву в їх достовірності та не спростовані стороною захисту.

З огляду на зазначене, суд вважає, що доводи сторони захисту щодо не причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення злочину, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і спростовуються іншими доказами по справі, які в своїй сукупності і взаємозв`язку доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину. Невизнання ОСОБА_3 своєї вини суд розцінює як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення.

Порушень вимог КПК України під час досудового розслідування, в тому числі права на захист, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_3 саме як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, суд виходить з наступного. Так, ОСОБА_3 шляхом пошкодження вікна таємно проник до житлового будинку по АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти майно і непоміченим покинути місце скоєння злочину. Однак ОСОБА_3 застала на місці вчинення злочину потерпіла ОСОБА_9 , яка намагалася припинити його злочинні дії. Проте розуміючи, що його дії викрито, ОСОБА_3 відкрито продовжив свої протиправні дії, направлені на викрадення майна, в тому числі, застосовуючи насильство щодо потерпілої. Тобто дії ОСОБА_3 , розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, але виявлені потерпілою і, незважаючи на це, продовжені ним з метою заволодіння майном в приміщенні будинку, переросли в грабіж, а отже, його дії слід кваліфікувати як грабіж, в тому числі, з такою кваліфікуючою ознакою як поєднаний з проникненням у житло.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_3 вчинив тяжкий корисливий злочин, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став і належних висновків для себе не зробив, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів не перебуває. Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, та беручи до уваги позицію потерпілої, суд не знаходить підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75 КК України, і вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Визначаючи розмір покарання суд вважає, що з урахуванням всіх обставин у справі, обвинуваченому слід призначити покарання на рівні дещо вище середньої межі санкції ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки останній не заслуговує на призначення як мінімального, так і максимального покарання за санкцією цієї статті КК України. Саме таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин до ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 року, остаточне покарання слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Період попереднього ув`язнення ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні необхідно зарахувати в строк призначеного йому покарання з розрахунку, визначеного ч. 5 ст. 72 КК України в редакції згідно із Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, а також з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 176,20 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання з 07 грудня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 07.12.2016 року по 29.10.2018 року включно, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції згідно Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

1) шапку чорного кольору, куртку, вилучена в обвинуваченого ОСОБА_3 , паперовий конверт із залишками змивів з об`єктів, розташованих на куртці, паперовий конверт висушений на марлевій серветці зі зразком крові ОСОБА_3 , паперовий конверт висушений на марлевій серветці зі зразком крові ОСОБА_9 , знищити;

2) санчата з металевого корпусу, з дерев`яними дошками, залишити за належністю потерпілій ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок № 147-17 від 19.01.2017 року) у розмірі 176 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1