Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/386/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2018 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула дистанційно в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_8 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:
- 23.01.2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 17.12.2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці. Звільнений 06.02.2012 року згідно постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2012 року умовно-достроково, строком на 1 рік 6 місяців 21 день;
- 15.09.2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- 11.04.2017 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього вимог ст. 81 КК України, а саме звільнення його умовно-достроково на не відбуту частину покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивовано тим, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.09.2015 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки (т.1 а.о.с.2-3). Вирок суду набрав законної сили 16.10.2015 (т.1 а.о.с.11).
Вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2017 року ОСОБА_8 засуджений ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеного за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 15.09.2015 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Строк відбування покарання обчислюється з 15.09.2015 (т.1 а.о.с.47-48).
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30.08.2017 року, згаданий вище вирок районного суду від 11.04.2017 року, стосовно ОСОБА_8 змінено в частині зарахування строку перебування в місцях попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання. На підставі ч.5 ст.72 КПК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк перебування в місцях попереднього ув`язнення з 23.10.2016 року по 20.06.2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т.1 а.о.с.51-53). Згідно розпорядження про виконання вироку, вирок районного суду Кіровоградської області від 11.04.2017 року набрав законної сили 30.08.2017 року (т.1 а.о.с.54).
Початок строку відбування покарання: 15.09.2015 року. Станом на день розгляду клопотання судом першої інстанції, засуджений відбув більше 2/3 призначеного покарання 3 роки 3 місяці 9 днів, залишилося до відбуття 8 місяців 21 день.
Згідно з матеріалами особової справи засуджений з 08.12.2015 року, перебував у Кіровоградському слідчому ізоляторі, характеризується посередньо, за час перебування порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав.
З 27.09.2017 року відбуває покарання в ДУ «Кропивницька ВК (№6). За час відбування покарання в установі, порушень встановленого режиму відбування покарання не допускав.
З січня 2018 року по теперішній час даний засуджений працює на виробництві установи, а саме на швейній дільниці. Проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно виконує покладені на нього обов`язки, має сумлінну поведінку. Один раз заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Стосовно скоєного злочину розкаюється. Міру покарання призначену судом вважає справедливою. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки з засудженими позитивної спрямованості. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує.
Вказав, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого, хоча і не була негативною, проте засуджений не прагнув поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення. Оскільки, перебуваючи в місцях позбавлення волі з 08.12.2015 року засуджений характеризувався посереднього. Заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав 24.06.2018, після подання клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Працювати на виробництві виправної колонії засуджений почав з січня 2018 року. Така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом для інших засуджених та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
Крім того, як вбачається в матеріалів особової справи, ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчиняв кримінальні правопорушення, що додатково підтверджує, що засуджений для себе належних висновків не робить, а відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі не досягало своєї мети.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 94, 370 КПК України та ст. 62 Конституції України, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Вказав, що станом на день розгляду клопотання він відбув більше ніж 2/3 строку призначеного покарання 3 роки 3 місяці 8 днів, залишилося до відбуття 8 місяців 21 день. З 08.12.2015 року перебував у Кіровоградському СІЗО №14, характеризувався посередньо, порушень встановленого режиму відбування покарання не допускав. Згідно характеристики за весь час відбування покарання в установі порушень встановленого режиму відбування покарання не допускав, працює на теперішній час на виробництві установи, а саме на швейній дільниці. Проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно виконує покладені на нього обов`язки, має сумлінну поведінку, має заохочення за сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці та відповідно до п.5 ст. 118 КВК України залучається до сумлінно-корисної праці в місцях і на роботі які визначає адміністрація установи, на даний час відпрацював 80 годин.

А тому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ґрунтувався на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі і свідчить про те що засуджений ОСОБА_8 довів що став повністю на шлях виправлення, більш того, що його сумлінна поведінка полягала у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, і на цю поведінку орієнтувалися і інші засуджені особи, які відбувають покарання.

Вказав, що суд першої інстанції відмовивши в задоволенні клопотання, визнавши лише тільки тяжкість злочину та те, що засуджений на не досяг тієї стадії, щоб застосувати до нього ст. 81 КК України, а тому вважає, що суд не в повному обсязі дослідив всі обставини справи та не досліджував докази адміністрації установи та самого засудженого, та з одностороннім і обвинувальним нахилом ухвалив рішення із допущеними істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, кримінального закону та права на захист, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу засудженого, прокурора який просив відмовити в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.09.2015 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Вирок суду набрав законної сили 16.10.2015 року.
Вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2017 року ОСОБА_8 засуджений ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеного за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 15.09.2015 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Строк відбування покарання обчислюється з 15.09.2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30.08.2017 року, згаданий вище вирок районного суду від 11.04.2017 року, стосовно ОСОБА_8 змінено в частині зарахування строку перебування в місцях попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання. На підставі ч.5 ст.72 КПК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк перебування в місцях попереднього ув`язнення з 23.10.2016 року по 20.06.2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно розпорядження про виконання вироку, вирок районного суду Кіровоградської області від 11.04.2017 року набрав законної сили 30.08.2017 року.
Початок строку відбування покарання: 15.09.2015 року. Станом на день розгляду клопотання судом першої інстанції, засуджений відбув більше 2/3 призначеного покарання 3 роки 3 місяці 9 днів, залишилося до відбуття 8 місяців 21 день.

Як вбачається з матеріалів клопотання засуджений за час перебування в Кіровоградському слідчому ізоляторі із 08.12.2015 року, характеризується посередньо, за час перебування порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав.
З 27.09.2017 року відбуває покарання в ДУ «Кропивницька ВК (№6). За час відбування покарання в установі, порушень встановленого режиму відбування покарання не допускав.
З січня 2018 по теперішній час даний засуджений працює на виробництві установи, а саме на швейній дільниці. Проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно виконує покладені на нього обов`язки, має сумлінну поведінку. Один раз заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Стосовно скоєного злочину розкаюється. Міру покарання призначену судом вважає справедливою. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки з засудженими позитивної спрямованості. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує.
Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія». Відповідно до п.5 ст.118 КВК України засуджений залучається до суспільно корисної праці, в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, на даний час відпрацював 80 год.

Проте, і на це правильно послався в своїй ухвалі суд першої інстанції згідно ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Разом із тим, засуджений раніше вже звільнявся від відбування покарання умовно-достроково за попередніми судимостями. Переважний строк відбування покарання поведінка засудженого, хоча і не була негативною, проте засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, характеризується посередньо, заохочень за сумлінну поведінку до 24.06.2018 року, тобто після подання клопотання про застосування до нього умовно - дострокового звільнення не мав. Працювати почав на виробництві колонії тільки з січня 2018 року. Тому така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом для інших засуджених та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення. Крім того, цивільний позов по кримінальній справі він не відшкодував.

Також, як вбачається з матеріалів клопотання засуджений будучи раніше неодноразово судимим, після звільнення з місць позбавлення волі, у тому числі умовно достроково знову вчиняв кримінальні правопорушення, що вказує що він для себе висновків належних не зробив, а відбування покарання у виді позбавлення волі не досягло своєї мети. Комісією виправної установи відмолено у його клопотанні про умовно-дострокове звільнення.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та мотивованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9 Ремез