Справа № 461/9732/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/936/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Чинадійово, Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

та її захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 7 липня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

вироком Галицького районного суду м. Львова від 7 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України - у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання зазначеного покарання та покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2015 року у виді штрафу в сумі 850 гривень, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі та 850 гривень штрафу, який на підставі ч.3 ст. 72 КК України необхідно виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.08.2015 року по 02.09.2015 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обвинувачена ОСОБА_6 4.07.2015 року, в період часу з 16 год. 29 хв. до 16 год. 31 хв., маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, за попередньою змовою в групі з невстановленою слідством особою, проникла в приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала гаманець, вартістю 300 гривень, в якому знаходились кошти в сумі 2500 гривень, спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2 800 гривень.

Окрім цього, 11.08.2015 року, в період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, проникла в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала з сумки ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1700 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім цього, 22.08.2015 року, приблизно 15 год. 30 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, проникла в квартиру АДРЕСА_4 , звідки намагалась таємно викрасти належні ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 1450 гривень, золоту каблучку, срібну каблучку, пару срібних сережок, два срібних ланцюжки, однак свого злочинного умислу до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана потерпілим на місці події.

На вирок Галицького районного суду м. Львова від 7 липня 2017 року прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить зазначений вирок скасувати та винести новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким та призначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3.09.2015 року, виконувати самостійно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання не врахував особу обвинуваченої, її попередні судимості, невиконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3.09.2015 року, тривале переховування від суду та перебування обвинуваченої, на момент винесення оскаржуваного вироку під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківськогї області за підозрою у вчиненні нових кримінальних правопорушень проти власності.

Вказує, що стороною обвинувачення надано суду першої інстанції достатні докази, що свідчать про неможливість забезпечити виправлення обвинуваченої без ізоляції її від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на заперечення доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким прокурор не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжкого злочину; обране з врахуванням особи обвинуваченої, яка є особою молодого віку, раніше судима, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, не одружена та має на утриманні трьох дітей; обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття.

Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України. Крім того, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України призначив ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців та своє рішення мотивував у вироку.

За змістом ст. 75 КК України обвинувачений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням із врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи.

Суд першої інстанції вказав у мотивувальній частині вироку на всі зазначені в ст. 75 КК України обставини: характер і ступінь небезпеки вчинених злочинів, особу винної, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, інші обставини справи.

Саме з врахуванням цих обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та про звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Судове рішення є мотивованим.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання призначеного ОСОБА_6 покарання явно несправедливим внаслідок м`якості, а також для висновку про неправильне застосування кримінального закону (ст. 75 КК України) чи порушення процесуального закону.

Разом з тим, суд першої інстанції на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарання, призначеного за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України, та покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2015 року у виді штрафу в сумі 850 гривень, остаточно призначив ОСОБА_6 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі та 850 гривень штрафу, який на підставі ч.3 ст. 72 КК України необхідно виконувати самостійно.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складенню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст. 72 КК України застосував правила складання покарань, які передбачені ч.4 ст. 70 КК України, та приєднав до покарання у виді позбавлення волі невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3.09.2015 року у виді штрафу, вірно зазначивши про самостійне виконання вказаних покарань.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 , неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. ст. 409, 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
З огляду на викладене вирок щодо ОСОБА_6 слід змінити та виключити з резолютивної частини вироку суду першої інстанції покликання на застосування ч.4 ст. 70 КК України. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, призначене вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3.09.2015 року, слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 7 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку суду першої інстанції покликання на застосування ч.4 ст. 70 КК України

На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, призначене вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3.09.2015 року, виконувати самостійно.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4