Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 27 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту шляхом позбавлення права на відчуження майном: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м., яка належить територіальній громаді міста Києва.

Клопотання обґрунтовано тим, що Київською місцевою прокуратурою №4 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000113 від 27.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Так, до Київської місцевої прокуратури №4 надійшов лист голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Воскресенський-7» про те, що невідомими особами скоєно проникнення в помешкання квартири АДРЕСА_1 .

У листі зазначено, що у вказаній вище квартирі проживав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1511/2 від 19.06.2018, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: закрита травма грудної клітини та живота з ушкодженнями внутрішніх органів.

Квартира, в якій проживав ОСОБА_4 не приватизована та належить територіальній громаді м. Києва.

З метою недопущення проникнення у вищевказану квартиру сторонніх осіб, після смерті ОСОБА_4 , до прийняття Київською міською радою рішення про подальшу її експлуатацію, вхідні двері квартири, 06.07.2018 опломбовано та заварено металевою решіткою працівниками аварійно-ремонтної служби КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

В подальшому, 12.07.2018 головою правління ОСББ «Воскресенський-7» виявлено відсутність металевих решіток на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 , а також встановлено, що невідома жінка з вищевказаної квартири виносить особисті речі ОСОБА_4 .

На запитання голови правління та мешканців будинку АДРЕСА_2 , невідома жінка повідомила, що вона являється дочкою померлого та має намір проживати у спірній квартирі, оскільки являється єдиною спадкоємицею свого батька. При цьому, будь-яких доказів у підтвердження своїх слів щодо наявності родинних стосунків із ОСОБА_4 не представила.

Поряд із цим, мешканці будинку пояснили, що ОСОБА_5 проживав один, його інколи провідував його двоюрідний брат на ім`я ОСОБА_6 . Також, у сусідів був номер телефона його двоюрідного брата, який останній сам залишив, на випадок, якщо із ОСОБА_4 щось станеться.

Про те, що останнього навідувала та якимось чином допомагала донька, нікому нічого не відомо.

Разом із тим, ОСОБА_7 надала пояснення, де зазначила, що являється донькою ОСОБА_4 , що у спірній квартирі вона періодично проживала та на даний час проживає, однак на запитання чи здійснювала проникнення до квартири шляхом демонтажу металевих решіток, згідно ст. 63 Конституції України відмовилась відповідати.

У зазначеному кримінальному проваджені майно квартира загальною площею 45.4 кв.м. по АДРЕСА_3 , у повному обсязі відповідає критерієм, зазначеним у статті 98 КПК України, які встановлені для речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки зазначений об`єкт нерухомого майна є об`єктом кримінально протиправних дій, набутим кримінально протиправним шляхом. Окрім того, зазначене майно є беззаперечним доказом вчинення кримінального правопорушення та має важливе доказове значення для цього кримінального провадження.

Таким чином, з метою виконання завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України), що полягає у захисті суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене вище майно, яке на цей час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано.

Без відповідного арешту шляхом заборони відчудження зазначеним майном воно може вибути з власності територіальної громади м. Києва та передано у власність та/або користування іншим особам. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням цього кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор зазначила, що майно на яке вона просить накласти арешт визнано речовим доказом. Метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає ст. 98, п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
До клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 від 30.07.2018 року квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м., яка належить територіальній громаді міста Києва визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000113 від 27.07.2018 року.

Слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, арешт зазначеного майна, шляхом заборони відчуження, є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 27 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м., яка належить територіальній громаді міста Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1