Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 23 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

13 вересня 2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, шляхом заборони відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00, яка відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що до Київської місцевої прокуратури №4 надійшла колективна заява ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_7 , 2001 р.н., стосовно використання завідомо підробленого документу, а саме рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі №754/12334/14-ц на підставі якого неповнолітню ОСОБА_7 та ОСОБА_5 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із листом Дніпровського районного суду міста Києва від 27.02.2018 року відповідне судове рішення не ухвалювалося.

Під час досудового розслідування встановлено, що з метою зняття з реєстрації ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зазначене вище рішення суду подано до Дніпровського РВ ГУ ДМС України в м. Києві разом із заявою про зняття особи з реєстрації місця проживання.

Внаслідок зняття з реєстрації ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на підставі підробленого рішення суду, об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , приватизовано ОСОБА_8 і ОСОБА_5 та в подальшому відчужено, відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позбавивши у такий спосіб неповнолітню ОСОБА_7 та ОСОБА_5 права на приватизацію житла та права на його відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що квартира АДРЕСА_3 має значення речових доказів, оскільки є предметом кримінального правопорушення та відчужена в результаті вчинення особливо тяжкого злочину, яким, зокрема, порушено права неповнолітньої особи, незастосування заборони розпоряджатися ним може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню забезпечити повернення майна, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, недопущення його подальшого відчуження та забезпечення дієвості та об`єктивності досудового розслідування просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні прокурор зазначила, що майно на яке вона просить накласти арешт визнано речовим доказом. Метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає ст. 98, п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 від 28.08.2018 року об`єкт нерухомого майна №00, що за адресою: АДРЕСА_2 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000093 від 23 червня 2018 року.

Слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, арешт зазначеного майна, шляхом заборони відчуження, є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 23 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00, яка відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1