Справа № 128/1079/18
УХВАЛА
Іменем України

17 серпня 2018 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Ямпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18.07.2012 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 України до позбавлення волі 3 роки 3 місяці.

Відбуває покарання за вироком від 15.09.2016 року, постановленого Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 х років позбавлення волі

про застосування відносно нього ч.5 ст. 72 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перерахунок строку покарання за ч.5 ст.72 КК України.

В судовому засіданні свою заяву підтримав та просив зарахувати йому в строк покарання знаходження під вартою в період з 20.09.2017р. по 12.03.2018р. день за два, за положеннями ст.72 ч.5 КК України.

Прокурор проти заяви заперечив, та зазначив, що заява засудженого є безпідставною, необхідний строк є зарахованим і є закінченими моментом вступу вироку в силу. Просив в задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення, суд встановив наступне:

ОСОБА_4 на тепер відбуває покарання за вироком від 15.09.2016 року, постановленого Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 х років позбавлення волі.

Початком строку покарання є 15.09.2016р., кінцем строк 15.09.2020р.

Вироком суду засудженому враховано період перебування під затриманням до вступу вироку в чинність.

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про зарахування йому строку перебування у УВП №1 на час розгляду його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

При цьому посилається на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.10.2017р. про етапування засудженого до УВП №1 та ухвалу про відкриття провадження за заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами від 29.09.2017р., та просить вважати, що період перебування під етапуванням та сам строк перебування в УВП №1 слід зарахувати до строку покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Визначаючись щодо клопотання засудженого суд виходить з того, що зазначене вище перебування засудженого в УВП№1 не є попереднім ув`язненням, а безпосередньо обумовлене фактом застосування кримінально-процесуальних заходів для забезпечення розгляду заяви засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, а отже на нього не може бути розповсюджено положення ст.72 ч.5 КК України.

Крім того суд враховує, застосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII з дати набрання ним чинності щодо періодів попереднього ув`язнення, що мали місце в період дії цієї норми, означає пряму, а не зворотну дію, а тому не порушуватиме положення ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 КК. І лише застосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII до періодів попереднього ув`язнення, що тривали до набрання цим Законом чинності, становило би заборонену ч. 2 ст. 5 КК зворотну дію закону.

Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів саме попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.

Такий підхід узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 12 лютого 2008 року у справі «Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру», в якій Суд не встановив порушення ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті заборони зворотної дії закону.

Як убачається з практики Європейського суду з прав людини, при визначенні автономного поняття «покарання», яке вживається у п. 1 ст. 7 Конвенції, розрізняє норми власне кримінально-правові, що стосуються визнання певного діяння злочином і встановлення відповідальності, та норми, які стосуються процесуальних питань чи питань виконання покарань, які можуть впливати на обсяг покарання, але вони не є такими, що визначають покарання саме по собі (п. 142 рішення).

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що підстав для врахування у строк покарання строку знаходження засудженого в УВП №1 з 20.09.2017р. по 12.03.2018р. не має, в зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ч.5 ст.72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

Ухвалив:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ч.5 ст. 72 КК України за вироком від 15.09.2016 року, постановленого Томашпільським районним судом Вінницької області ч.2 ст.186 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 21.08.2018 року о 16-30 год.

Суддя ОСОБА_1