№ провадження 1-кп/646/641/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.10.18 року м. Харкова
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Червонозаводського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції з Дніпропетровською установою виконання покарань №4 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001220 від 01.06.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, має неповну вищу освіту, неодруженого, не працюючого, перебуваючого в Дніпропетровській установі виконання покарань, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України

за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_4
в с т а н о в и в :
31 травня 2016 року близько 21:55 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою незаконного самостійного збагачення, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка прямувала до ліфту та наздогнавши її зайшов разом з нею до ліфту. Знаходячись у ліфті, ОСОБА_4 натиснув кнопку підняття ліфту на 2 поверх, по прибуттю на який, потерпіла ОСОБА_8 вийшла з кабіни ліфту, а ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння чужим майном скоїв відкритий напад на останню, в ході якого, погрожуючи застосувати насильство, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, приставив ніж до грудної клітки ОСОБА_8 .
Після чого, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 віддати йому гроші і мобільний телефон, остання, розуміючи неминучість застосування насильства, віддала ОСОБА_4 мобільний телефон ТМ «Samsung GALAXY J5», imai НОМЕР_1 . Заволодівши телефоном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину не визнав, зазначив, що 31 травня 2016 року у вечірній час знаходився у своїй у кімнаті, яку тимчасово орендував у місті Харкові під час навчання на заочному відділенні університету. Наступного дня, в ранці, під час пробіжки у парку на площі Повстання м. Харкова, знайшов мобільний телефон, який був вимкнутий і без сим картки. Він забрав цей телефон собі і ввечері продав цей телефон, при продажі надав свій паспорт і сказав, що це його власність. Через два три тижні переїхав до міста Дніпра, де у нього є своя квартира. Та обставина, що він був засуджений за аналогічні злочини при аналогічних обставинах, не може бути доказом його причетності до вчинення злочину відносно ОСОБА_8 , оскільки у м. Дніпро злочини вчиняв відносно раніше знайомих йому дівчат, які винні були йому грошові кошти.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав, його винуватість під час судового засідання повністю доведена наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні свідчила про те, що 31.05.2016 близько 22 години, поверталася до дому, який знаходиться по АДРЕСА_2 . У під`їзді, зайшла у ліфт і натиснула на кнопку 3 поверху. В той момент, коли двері почали зачинятися, в ліфт вскочив раніше незнайомий чоловік, притиснув її до кнопок. Ліфт зупинився, як вона пізніше зрозуміла, на другому поверсі, чоловік дістав ніж з лезом приблизно 20 см, притиснувши ніж до її шиї, витиснув її з ліфта і вона побачила, що вони на другому поверсі. Потім ніж приставив до грудей. Назвав себе ОСОБА_10 з ОСОБА_11 . Приставляючи ніж до грудної клітини, став вимагати передати грошові кошти та телефон, ключі від квартири. Свої вимоги супроводжував погрозою спричинити каліцтво. Вона перелякалася за своє життя і життя своєї маленької дитини, яка була вдома. Сприймаючи погрозу реальною, вона стала вмовляти нападника не йти до квартири, повідомила, що грошей у неї немає, віддала йому мобільний телефон ТМ «Samsung GALAXY J5» у корпусі золотого кольору, який був у неї в руці, і сказала, що більше нічого в неї немає. Нападник зник з місця злочину. В той же день вона звернулася до поліції.
Вказані показання узгоджуються з даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.09.2016 та фототаблиці до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_8 розповіла про обставини вчиненого відносно неї розбійного нападу і показала на місці, як це відбувалося.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.09.2016, в ході якого серед пред`явлених світлин ОСОБА_8 вказала на світлину з зображенням ОСОБА_4 , як на особу, яка вчинила на неї розбійний напад і заволоділа її телефоном.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який дав суду свідчення про те, що у 2016 році працював в магазині «Мобілочка» по проспекту Гагаріна, 22 м. Харкова продавцем -консультантом. В магазині серед інших послуг наявна послуга продажу та придбання телефонів, які були у використанні. Продати такий телефон можливо лише при пред`явленні паспорта, з оригіналу якого працівник робить копію, на якій особа, яка продає телефон, пише розписку.
01.06.2016, у вечірній час, до магазину завітав чоловік, запитавши, чи можливо продати магазину телефон «Samsung G5» золотого кольору. На що ОСОБА_13 став оглядати вказаний телефон, після чого запропонував ціну у 2500 грн., адже телефон не новий та без документів та комплектуючих. Чоловік сказав, що подумає, покинув магазин. Після чого, того ж дня, приблизно через годину, чоловік повернувся і погодився продати телефон за запропоновану суму грошей, надати свій паспорт згідно умов, передбачених магазином. Чоловік пояснив, що телефон належить його дружині та показав на екрані фото дівчини. Після чого ОСОБА_13 віддав чоловіку, відповідно до паспортних даних, ОСОБА_4 2500 грн. Телефон був у гарному стані, він вирішив подарити його своїй дівчині, тому розписку з ксерокопією паспорту залишив собі. Наприкінці червня 2016 року до нього звернувся знайомий хлопець і пояснив, що його брату потрібен телефон на подарунок дівчині. ОСОБА_13 запропонував телефон «Samsung J5», який придбав у ОСОБА_4 .. Наступного дня ОСОБА_13 продав телефон «Samsung J5» за 3500 грн. хлопцю на ім`я ОСОБА_14 .
Дані показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються з даними, що містяться у письмовому доказі: ксерокопії паспорта, виданого на ім`я ОСОБА_4 , де на зворотному боці вбачається напис ручкою з чорнилом синього кольору наступного змісту: «Я ОСОБА_4 продаю свій телефон Самсунг J5 золотий за 2500 грн. imai НОМЕР_2 . Телефон раніше належав мені». Напис датований 01 червня 2016 року, наявний підпис.
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання фотознімками особи, серед яких свідок ОСОБА_12 упізнав ОСОБА_4 , як чоловіка, що продав йому телефон «Samsung J5».
Під час судового засідання свідок ОСОБА_12 вказав на ОСОБА_4 , як на особу, яка йому продала вказаний телефон.
Обставини продажу телефону при зазначених свідком ОСОБА_12 обставинах підтвердив у своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_4 .
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який свідчив суду, що у червні 2016 року вирішив подарувати своїй дівчині ОСОБА_16 мобільний телефон. Дізнавшись, що в магазині «Мобілочка» працює чоловік, що продає мобільний телефон «Samsung J 5» , вирішив придбати вказаний телефон. Для цього він зустрівся біля супермакету «Благо» з чоловіком на ім`я ОСОБА_17 та придбав телефон золотистого кольору на дві сім-картки, у робочому стані, сенсорний, без видимих пошкоджень та аксесуарів. Через деякий час до ОСОБА_16 завітали співробітники поліції з запитаннями щодо придбаного ОСОБА_18 телефону. Як виявилося пізніше, у ОСОБА_19 зберіглася копія паспорта та розписка чоловіка, який продав йому цей телефон.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що подарованим їй ОСОБА_20 телефоном «Samsung J 5» у корпусі золотого кольору вона користувалася не більше трьох місяців до того, як їй подзвонили співробітники поліції. Крім того, свідок назвала номери телефонів, якими вона користувалася протягом часу знаходження у неї вказаного мобільного телефону «Samsung G5», який вона добровільно видала 08.09.2016 відповідно до заяви. Це номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .
Вказані свідчення підтверджуються рапортом начальника СКР Основ`янського ВП від 18.08.2016, згідно з яким оперативним шляхом встановлено, що викрадений телефон працює з номером оператора мобільного зв`язку МТС, а саме НОМЕР_4 .
Відповідно до дослідженого у суді протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 02.09.2016 та протоколу огляду речей від 02.09.2016, під час тимчасового доступу до документів, а саме інформації, що знаходиться у ПрАТ «МТС-Україна», щодо місцезнаходження мобільного терміналу з прив`язкою до базових станцій абонента, номерів телефонів, з якими зв`язувався номер мобільного телефону за період з 31.05.2016, знаходиться на СD-R диск №246344. З інформації вбачається за період з 26.06.2016 в мобільному терміналі imai НОМЕР_2 ( imai телефону потерпілої ОСОБА_8 ) використовувався номер мобільного телефону оператора МТС НОМЕР_4 , що належить свідку ОСОБА_16 . Вказана інформація оператора мобільного зв`язку підтверджує свідчення ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ..
Дослідженим протоколом огляду речей від 08.09.2016 встановлено, що добровільно виданий свідком ОСОБА_16 мобільний телефон «ТМ «Samsung GALAXY J5», imai НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відповідно до наданих потерпілою ОСОБА_8 документів є телефоном, яким в ході нападу на останню заволодів ОСОБА_21 .
Так, факт належності ОСОБА_8 мобільного телефону, добровільно виданого свідком ОСОБА_16 працівникам поліції, підтверджується наданими потерпілою ОСОБА_8 квитанціями, гарантійним талоном та паспортом на мобільний телефон «ТМ «Samsung GALAXY J5», imai НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відповідно до яких вказаний телефон був нею придбаний 28.02.2016 за 4499 грн.
В судовому засіданні оглянутий визнаний речовим доказом телефон «ТМ «Samsung GALAXY J5», imai НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у золотому корпусі, в якому свідок ОСОБА_12 впізнав телефон, який ним був придбаний у обвинуваченого ОСОБА_4 і в подальшому проданий ОСОБА_22 .
Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії:

- за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він непричетний до вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_8 спростовуються наведеними вище доказами, які беззаперечно доводять його вину.

Крім того, у судовому засіданні потерпіла зазначила, що вона гарно змогла розглядити нападника, достатньо детально описала його зовнішній вигляд, зріст, форму обличчя, колір волосся, адже він у ліфті стояв обличчям навпроти неї, а вона стояла спиною до панелі кнопок. У судовому засіданні без вагань вказала на обвинуваченого як на особу, що здійснила на неї напад у під`їзді.
Ту обставину, що при першому зверненні до поліції не повідомила про застосування ножа, потерпіла пояснила, що загрозу своєму життю і здоров`ю сприйняла реально, була дуже перелякана і схвильована при подачі заяви до поліції. Наступного дня, заспокоївшись, детально розповіла про обставини вчиненого відносно неї злочину.
Суд вважає, що така позиція обвинуваченого не є щирою, спрямована на ухилення від відповідальності за вчинений злочин.
Так, на підтвердження своїх показань щодо непричетності до вчиненого відносно ОСОБА_23 злочину, обвинувачений ОСОБА_24 у судовому засіданні зазначив, що розбійні напади у м. Дніпро, за які він вже засуджений, вчиняв відносно жінок, які були йому раніше знайомі і винні були йому грошові кошти.
Зазначені показання спростовуються даними мотивувальної частини вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016, де зазначено, що ОСОБА_24 повністю визнав себе винним і давав показання про те, що нападав на жінок, які йому були раніше незнайомі. Вказаний вирок набрав чинності 10.01.2017.
Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_4 про порушення під час досудового розслідування його права на захист і надання доказів. У судовому засіданні для огляду надано суду повідомлення про підозру, протокол допиту в якості підозрюваного, заява, з яких вбачається про роз`яснення права на захист і відмову від захисника.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 приймав участь разом з захисником, однак протягом всього судового розгляду не надав суду жодного належного та допустимого доказу на спростування наданих стороною обвинувачення доказів, які доводять його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, не одружений, ніде не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває за місцем відбуття покарання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, в силу ст. 66 КК України, та обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до частини 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, дані, які характеризують його особу, фактичні обставини справи, його позицію під час судового розгляду.

З огляду на ці обставини в їх поєднанні з характером та обсягом вчиненого суспільно небезпечного діяння, яке посягає не тільки на власність, а на життя і здоров`я потерпілої, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 фактично не виявляє реального адекватного критичного ставлення до власної протиправної поведінки. Тому вважає за неможливе досягти мети попередження нових злочинів та виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства. Саме покарання у вигляді позбавлення волі, призначене в межах санкції частини 1 ст. 187 КК України, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і сприяти меті призначення покарання.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016 ОСОБА_24 засуджений за злочини, вчинені в період з 26 по 30 червня 2016 року, передбачені ч. 1 та 2 статті 187 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі.
Тому суд вважає правильним призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.
З метою розгляду даного кримінального провадження, на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2017, засудженого вироком Ленінського районного сулу м. Дніпропетровська ОСОБА_4 було етаповано з Жовтоводської виправної колонії № 26 до Дніпропетровської установи виконання покарань № 4. До місця попереднього ув`язнення ОСОБА_4 прибув 07.05.2017.
Відповідно до п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахування періоду перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження, провадиться судом з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
З врахуванням висновку щодо застосування зазначеної норми права, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17), суд вважає правильним застосувати ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII до періоду з 07.05.2017 до моменту проголошення вироку.
Цивільний позов у справі не подавався, судові витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання - у виді позбавлення волі на 4 (чотири ) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань і остаточно призначити покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 01.10.2018.

Зарахувати в строк відбуття покарання період з 30.06.2016 по 30.09.2018 включно - частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 07.05.2017 по 01.10.2018 включно.
Речовий доказ - мобільний телефон «ТМ «Samsung GALAXY J5», imai НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який знаходиться в камері схову Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області, повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Речові докази СД-диск № 24634-4, лист паперу формату А4 на якому відображено чорно-біла копія паспорту громадянина України на імя ОСОБА_4 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
До набрання даним вироком законної сили - етапувати ОСОБА_4 для подальшого відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня проголошення вироку, засудженим з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору, обвинуваченому, іншим учасникам судового провадження, які не булу присутніми в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1