В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1002/18

Провадження № 1-кп/348/248/18

03 липня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з уч. секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000308 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючого на тимчасових заробітках, одруженого, на утриманні нікого немає, не судимого, громадянина України,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці).

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

13 березня 2018 року приблизно о 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, проходив повз територію господарства ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 і в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, зайшов на територію господарства ОСОБА_5 , та скористалась тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав металічну драбину вартістю 480 грн. і яка належать потерпілій. Діючи з прямим умислом, безпосередньо спрямованим на таємне викрадення металічної драбини, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення цього злочину до кінця, однак злочин не було ним закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він на виході з території господарства з викраденою драбиною був затриманий ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та дав суду показання про те, що він постійно проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю сім"єю. Його господарство межує з господарством, в якому на даний час проживає потерпіла. Саму потерпілу до даного випадку він особисто не знав, так як вони придбали там житло незадовго до події. Раніше там проживали дві жінки похилого віку, яким він часто, до тих пір, поки останні не переїхали проживати в м.Івано-Франківськ, допомагав по господарству, приходив до них додому, підтримував з ними добросусідські відносини.

Стосовно події 13 березня 2018 року пояснив наступне. Того дня він зі своїм знайомим дивилися по телевізору футбол, після перегляду якого вживали спиртне. Скільки саме він тоді випив, пригадати не може. Повертаючись пізно ввечері додому, він проходив повз господарство по вул. Полуботка. Тоді і вирішив повернути на дане подвір"я, де побачив металічну драбину, яку вирішив взяти, оскільки поблизу нікого не було. Для чого йому потрібна ця драбина, не може пояснити, так як вдома в нього є свої драбини. При виході з господарства він був фактично затриманий невідомим йому чоловіком, яким виявився ОСОБА_6 . Чому так вчинив, пояснити не може, але в подальшому усвідомив, що вчинив неправомірно, за свої дії йому соромно. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення за скоєне та запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить розглядати дане кримінальне провадження без її участі. В заяві вказала, що будь-яких претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має, та просить призначити обвинуваченому не сувору міру покарання.

З врахуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, які виразилися в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься, відповідно до вимог ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, що має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого, а також думку потерпілої, висловленої нею в заяві на адресу суду і яка претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає та просить призначити обвинуваченому не сувору міру покарання в рамках закону, а також обставини, які пом"якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

З врахуванням всіх обставини справи, особи обвинуваченого, його поведінки до і після вчинення злочину, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, що передбачає покарання за вчинений злочин - у виді штрафу.

На думку суду, саме таке призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Речовий доказ металічну драбину, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1