У Х В А Л А
Іменем України

10 вересня 2018 року м. Слов`янськ
Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 2 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, № 0001902 від 07 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ташара Болотнинського району Новосибірської області, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду 10.09.2018 року звернувся ст.слідчий СВ Слов?янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_5 з клопотанням, узгодженим з прокурором Слов`янської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Згідно із клопотанням, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 вересня 2018 р. близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими приїхав на власному автомобілі марки «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_1 , на подвір?я багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 ?янська, де в той же час знаходився ОСОБА_8 разом з дружиною та знайомими. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин 06.09.2018 р. приблизно о 21-05 год. у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . З метою реалізації свого єдиного протиправного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння, дістав з власного автомобіля «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_1 , предмет, зовні схожий на дерев?яну биту, тримаючи яку двома руками, наніс не менше двох ударів по лівому боку тулуба та лівій руці ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, після чого свої злочинні дії припинив.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні наступні тілесні ушкодження, а саме: закрита травма живота, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча тяжкого ступеню.

08 вересня 2018 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, 08.09.2018 р. складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий просить обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб, без визначення розміру застави.

10 вересня 2018 р. на електронну пошту суду надійшло клопотання від народного депутата України ОСОБА_9 про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, згідно з яким вона зобов?язалася взяти підозрюваного на особисту поруку.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_10 підтримали клопотання слідчого, зазначили, що такий запобіжний захід може запобігти ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів та ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні. Додатково зазначили, що відносно ОСОБА_6 кримінальне провадження у вчинені тяжкого злочину перебуває на розгляді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, останній не видав знаряддя злочину, а під час проведення обшуку за місцем його проживання у нього вилучили бойові припаси у виді 60 патронів.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, обґрунтовуючи свою позицію відсутністю обґрунтованої підозри. Також посилалися на не доведення наявності ризиків, зазначених слідчим та прокурором, адже підозрюваний раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, є приватним підприємцем та доходи. Надані стороною обвинувачення докази є недопустимими, єдиним доказом завдання тяжких тілесних ушкоджень є лист на ім`я начальника поліції, який не є стороною провадження, сама довідка не містить дати, кутового штампу та необхідних реквізитів, а зазначений у листі діагноз «розрив селезінки» встановлений більш ніж через добу після подій, тоді як 06.09.2018 на місце пригоди прибувала швидка допомога, даний діагноз не був підтверджений і потерпілий пішов додому. Де він отримав травму не встановлено, оскільки ОСОБА_6 наносив в стані самозахисту два удари по руці, в той час як на нього йшла група з чотирьох кремезних молодиків у стані алкогольного сп`яніння. Хоменко з 6 по 8.09.18 з`являвся до слідчого. 08.09.2018 він з`явився за викликом слідчого ат був затриманий, намірів переховуватись у нього не було. Конфлікт стався не на ґрунті неприязних відносин, а через відкрите викрадення майна ОСОБА_6 державних прапорів, про що подані заяви до поліції.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку сторони обвинувачення, існує ризик переховування ОСОБА_6 від органу розслідування та суду через тяжкість покарання, яке йому загрожує, ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів ОСОБА_6 , оскільки знаряддя вчинення кримінального правопорушення добровільно ОСОБА_6 видано не було, ризик перешкоджання кримінальному провадженню через притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення інших правопорушень та здійснення відносно нього досудового розслідування за ч. 1 ст. 259 КК України, та ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні шляхом умовляння чи погроз з метою схилення до дачі неправдивих показань та викривлення істини по справі, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього свідчень.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов?язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов?язання, особиста порука, застава, домашній арешт та тримання під вартою.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

08.09.2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України слідчим суддею встановлено, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 08.09.2018 р., а саме подвір?я будинку АДРЕСА_3 , де трапився конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , згідно з якими 06.09.2018 р., коли вони знаходилися на подвір?ї будинку АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_8 , під?їхав автомобіль «Nissan», з якого вийшов ОСОБА_6 , тримаючи у руках дерев?яну биту, якою заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_8 , після чого дістав колюче-ріжучий предмет, по типу «мачете», якою розмахував та провокував конфлікти; протоколами пред?явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 впізнали ОСОБА_6 як особу, яка 06.09.2018 р. в ході конфлікту, знаходячись у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження; медичною довідкою «Міської клінічної лікарні м. Слов?янська», згідно з якою у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма живота, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча тяжкого ступеню.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України, відповідальність за цією статтею закону настає у разі умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є матеріальним, а відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України проведення судово-медичної експертизи у цих справах є обов`язковим. Судово-медичне визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться згідно з КК та КПК України, а також на основі Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ від 17 січня 1995 року № 6.

Надана слідчому судді медична довідка не містить дати її видачі, кутового штампу, вихідного номера, висновок судово-медичної експертизи щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , слідчому судді не наданий, відомості про хоча б призначення такої експертизи з метою визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень слідчому судді також не надані. Хоча надана слідчому судді довідка і не містить необхідних реквізитів та може викликати об`єктивні сумніви, проте на даній стадії кримінального провадження не передбачено визнання доказів недопустимими.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає наступне.

На підтвердження ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду стороною обвинувачення зазначено, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, може побудити ОСОБА_6 на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності. В той же час слідчим суддею враховується та обставина, що подія кримінального правопорушення мала місце 06.09.2018 р., а затримано ОСОБА_6 було 08.09.2018 р., жодних доказів щодо ухилення ОСОБА_6 від явки до слідчого або прокурора у зазначений період часу слідчому судді не надано, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 з 6.09.2018 по день затримання 08.09.2018 року неодноразово з`являвся до слідчого за першим викликом. Таким чином, доказів наміру підозрюваного ухилитись від органів досудового розслідування та суду матеріали клопотання не містять, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, слідчий у клопотанні посилається на те, що ОСОБА_6 має у власності декілька об?єктів нерухомості та автомобіль, проживає за різними адресами. В той же час, з матеріалів клопотання вбачається, що слідчим зазначено одну адресу фактичного проживання підозрюваного, яка збігається з місцем його реєстрації. Наявність у підозрюваного на праві власності автомобіля та декількох об?єктів нерухомості у м. Слов?янську навпаки свідчить про його стійкі соціальні зв?язки та належний матеріальний стан (слідчому судді надані докази, що ОСОБА_6 зареєстрований як приватний підприємець) і жодним чином не може підтверджувати його намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На підтвердження ризику знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 слідчим зазначено відсутність знаряддя скоєння цього кримінального правопорушення, яке підозрюваним добровільно видано не було. Аналізуючи зазначені доводи сторони обвинувачення, слідчий суддя зазначає, що органу досудового розслідування з метою відшукання знаряддя вчинення кримінального правопорушення було надано дозволи на проведення обшуків, а відмова ОСОБА_6 добровільно надати знаряддя кримінального правопорушення не може свідчити про його намір знищити, приховати або спотворити таке знаряддя. Слушними є доводи сторони захисту щодо неможливості цього зробити, оскільки ОСОБА_6 08.09.2018 р. самостійно з`явився за викликом слідчого та у приміщенні Слов`янського ВП ГУНП був затриманий на підставі ст. 208 КПК України, під час проведення обшуків він присутнім не був.

Щодо ризику перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню будь-яким іншим чином слідчий зазначає, що ОСОБА_6 не вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Слідчому судді під час розгляду клопотання були надані прокурором Витяг з ЄРДР № 0003198 від 19.12.2017 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 259 КК України, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення внесені на підставі заяви ОСОБА_13 , а також Витяг з ЄРДР № 0001921 від 09.09.2018 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України за фактом виявлення за адресою АДРЕСА_2 , 48 предметів, зовні схожих на набої, проте будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 в даних кримінальних провадженнях обирався взагалі запобіжний захід, або що він його порушив, слідчому судді не надано.

Окрім того, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може впливати на свідків очевидців кримінального правопорушення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_8 , який зараз перебуває на стаціонарному лікуванні, шляхом умовляння чи погроз з метою схилення їх до дачі неправдивих показань та викривлення істини по справі, спонукаючи до зміни наданих небажаних до нього свідчень.

Окремо слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що посилання слідчого на схильність ОСОБА_6 до протиправних вчинків, що підтверджується вже другим притягненням його до кримінальної відповідальності протягом року, не може бути взяте до уваги з огляду на наступне.

Так, згідно положень ст. 62 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Матеріали клопотання не містять жодних відомостей про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, інформаційну довідку про судимості ОСОБА_6 слідчому судді не надано, за відомостями слідчого, зазначеними у клопотанні, ОСОБА_6 раніше не судимий. Таким чином, твердження сторони обвинувачення про схильність ОСОБА_6 до протиправних вчинків є необґрунтованими.

Наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Слідчим суддею встановлено, що на теперішній час у кримінальному провадженні хоча і існує ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і потерпілого ОСОБА_8 , однак підозрюваний має стійкі соціальні зв?язки, має постійне місце проживання, є приватним підприємцем, має на праві власності декілька об?єктів нерухомості у м. Слов?янську.

В той же час слідчим суддею враховується відсутність інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особа підозрюваного, який має стійкі соціальні зв?язки, раніше не судимий, та відсутність доказів, які б вказували на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Клопотання народного депутата та громадян України про застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки не підлягає задоволенню, оскільки зазначений запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного внаслідок його м?якості, оскільки інкриміноване ОСОБА_6 діяння віднесено до категорії тяжких, в той же час, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення не доведено необхідність застосування виняткового та найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таким чином запобіжний захід у виді домашнього арешту здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання можливим спробам незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, № 0001902 від 07 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Клопотання ОСОБА_14 , голови правління ГО «УБД» ОСОБА_15 , голови правління ГС «Захисники Донеччини» ОСОБА_16 , депутата Дружківської міської ради ОСОБА_17 , громадян ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , народного депутата України ОСОБА_9 , про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистої поруки залишити без задоволення.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ташара Болотнинського району Новосибірської області, запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з 10 вересня 2018 року по 06 листопада 2018 року включно, заборонивши йому в період з 20 (двадцятої) години вечора по 06 (шосту) годину ранку залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого до Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області та до Слов`янського міськрайонного суду;

2) не відлучатися із м. Слов?янська без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) заборонити спілкуватися зі свідками обвинувачення даного кримінального правопорушення ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , потерпілим ОСОБА_8 ;

5) здати на зберігання до органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в?їзд в Україну,

6) носити електронний засіб контролю.

У разі невиконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього вищевказаних обов`язків до нього буде застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, а контроль за його виконанням - на прокурора, який підтримує державне (публічне) обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом п?яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 11.09.2018 року.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1