Справа № 304/1434/17
Провадження № 1-кп/304/4/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання
ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000332 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туриця Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

як вбачається з обвинувального акту, 21 серпня 2017 року близько 02.30 год. обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись в селі Туриця Перечинського району Закарпатської області, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, проник на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , де попередньо відкривши ворота, проник всередину належного потерпілому ОСОБА_4 автомобіля марки «DAEWOO TICO», р/н НОМЕР_1 , та виявивши в замку запалювання ключі, незаконно, умисно, таємно, повторно заволодів вказаним транспортним засобом, вартість якого згідно висновку експерта №11/471 від 25 жовтня 2017 року може становити 31 976 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 подав суду заяву про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки той на момент вчинення злочину був у нього найманим працівником.

Обвинувачений ОСОБА_5 разом зі своїм захисником ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання потерпілого не заперечили, також просили закрити провадження у справі.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання потерпілого заперечив, оскільки під час досудового розслідування та розгляду справи по суті ніхто про будь-які трудові відносини потерпілого з обвинуваченим не заявляв, відсутні докази щодо здійснення відрахувань до Пенсійного фонду. Також вважає, що оскільки обвинувачений з 30 жовтня 2017 року був оголошений у розшук, то відповідно й не міг виконувати обов`язки за трудовим договором з потерпілим, а відтак клопотання потерпілим подане виключно з метою уникнення обвинуваченим відповідальності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, встановивши добровільність звернення потерпілого з відмовою від обвинувачення та закриття справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про відмову від обвинувачення підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 477 цього Кодексу кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, в тому числі передбачених ч. 2 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у інше сховище) якщо вони вчиненні чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 працював у потерпілого ОСОБА_4 найманим працівником по сільському господарству на підставі усного договору, а з 01 серпня 2017 року на підставі письмового трудового договору. ОСОБА_4 надавав йому об`єм роботи та платив йому заробітну плату, відповідно ОСОБА_5 мав певні права та обов`язки. Потерпілий та обвинувачений, а також свідок ОСОБА_7 (дружина потерпілого), в судовому засіданні факт знаходження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у трудових відносинах підтвердили. Підстав ставити під сумнів покази вказаних осіб у суду не має.

Таким чином, судом встановлено, що на момент вчинення злочину обвинувачений щодо потерпілого в розумінні пункту 3 частини першої статті 477 КПК України був найманим працівником і завдав шкоду виключно власності потерпілого, а отже ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального правопорушення у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочато лише за заявою потерпілого.

Потерпілий у судовому засіданні заявив, що конфлікт між ним та обвинуваченим вичерпаний і він не бажає подальшого кримінального переслідування обвинуваченого, тому просить суд закрити кримінальне провадження.

Окрім того, суд під час судового розгляду переконався, що подання клопотання потерпілим та підтримка клопотання обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Законі. Обвинуваченому та потерпілому роз`яснений зміст частин 2 та 3 ст. 285 КПК України.

Згідно абзацу 2 ч. 7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Таким чином, відмова потерпілого ОСОБА_4 від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Що стосується посилання прокурора на те, що у матеріалах провадження відсутні переконливі докази того, що на момент вчинення злочину обвинувачений був відносно потерпілого найманим працівником, то такі спростовуються письмовою заявою ОСОБА_4 , строковим трудовим договором від 01 серпня 2017 року, показами самого потерпілого та свідка ОСОБА_7 , а також поясненнями обвинуваченого.

Також не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання потерпілого й посилання прокурора на відсутність доказів щодо здійснення ОСОБА_4 як роботодавцем відрахувань до Пенсійного фонду, оскільки кримінальний процесуальний закон потребує лише встановлення судом факту того, що обвинувачений був по відношенню до потерпілого найманим працівником та не вимагає будь-яких спеціальних підтверджень цього факту, а давати оцінку законності, процедурі укладення трудової угоди та здійснених у результаті її виконання відрахувань виходить за межі розгляду даного кримінального провадження.

Що стосується рішення про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 13 квітня 2018 року обвинуваченому продовжено до 12 червня 2018 року, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Згідно із ч. 1 ст. 183 цього Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Зважаючи на вищенаведене, а також те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закривається, суд приходить до висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу виді домашнього арешту в нічний час із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, який буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки до набрання судовим рішенням законної сили.

Питання речових доказів та процесуальних витрат вирішуватиметься в порядку ст. ст.100, 124 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Отже, враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 284, 369, 372, 377, 477 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

заяву потерпілого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ст. 284 КПК України у зв`язку з його відмовою від обвинувачення задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000332 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Туриця Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт без застосування електронного засобу контролю до набрання ухвалою законної сили, але не більше як на шістдесят днів.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, а також повідомляти суд про зміну місця проживання.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «DAEWOO TICO», р/н НОМЕР_1 , синього кольору, 1997 року випуску, що знаходиться на спеціальному майданчику тимчасового тримання Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати по справі за проведення судової автотоварознавчої експертизи №11/471 від 25 жовтня 2017 року у розмірі 593 (п`ятсот дев`яносто три) грн. 20 коп.; судової дактилоскопічної експертизи № 3/601 від 26 жовтня 2017 року у розмірі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 80 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1