ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003690 від 13 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, студента 1 курсу ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

вироком Марганецького районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2016 р. за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин за таких обставин.

12 жовтня 2017 р. приблизно о 23:50 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в кімнаті АДРЕСА_2 , відкрито викрав зі столу ноутбук марки «Asus F540L» в корпусі чорного кольору вартістю 9 919,91 гривень, що належить ОСОБА_6 та перебував у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розпорядився ноутбуком на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав, пояснив суду, що не мав наміру викрадати ноутбук, а взяв його у ОСОБА_7 погратись. Також пояснив суду, що 12 жовтня 2017 р. він зустрів ОСОБА_7 та попросив в нього ноутбук, на що ОСОБА_7 дав йому дозвіл. Пізніше о 23:50 год., коли він зайшов до кімнати ОСОБА_7 в гуртожитку, там була бійка, в кімнаті знаходилось троє хлопців, крім нього, які поводилися агресивно. Він взяв ноутбук зі столу, при цьому ОСОБА_7 йому кивнув, що надає дозвіл. Потім він вийшов з кімнати, його ніхто не зупиняв, та пішов на другий поверх гуртожитку, де залишив ноутбук у кухні в ящику. По дорозі до кухні він відкрив ноутбук, та побачив, що він вимкнений. Тому вирішив повернутися до кімнати та попросити зарядний пристрій, але коли зайшов, в кімнаті вже був вихователь та чергова, та інші хлопці, які не стали із ним розмовляти. Потім приїхала поліція, його одразу затримали та посадили в патрульну машину, та вже без його участі шукали ноутбук. Як йому потім стало відомо, ноутбук знайшли у кухні. Пояснив, що він не загортав ноутбук в рушник. Можливо рушник був на кухні на полиці. Просив суд його виправдати.

Разом із тим, вина обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження під час судового розгляду такими доказами.

Так, будучі допитаним в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що восени 2017 р. приблизно о 01:00 год. йому зателефонував син ОСОБА_8 та сказав, що в нього викрали ноутбук «Asus F540L» в корпусі чорного кольору вартістю 9 919,91 гривень. Приблизно о 01:45 год. потерпілий приїхав до гуртожитку, де жив син, зайшов до коменданту та побачив працівників поліції. Його повідомили, що ноутбук знайшли на 2-му поверсі гуртожитку в приміщенні кухні. Син проживає на 5-му поверсі. Зі слів сина він дізнався, що ноутбук викрав ОСОБА_4 під час конфлікту в кімнаті сина, а саме ОСОБА_4 взяв ноутбук зі столу та вибіг з кімнати. Ноутбук йому повернули працівники поліції.

Відповідно до змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 жовтня 2017 р. потерпілий ОСОБА_6 просив органи поліції притягнути до відповідальності громадянина ОСОБА_4 , який знаходячись в кімнаті № 516 відкрито заволодів ноутбуком «Asus» в його сина ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що взимку 2017 р. в гуртожитку в кімнаті № 516 він разом зі своїм сусідом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почули стук в двері. Коли відчинили двері, у кімнату зайшов ОСОБА_11 , який став вести себе агресивно, на що ОСОБА_9 зробив йому зауваження, розпочалась штовханина, їх розняли та хлопці розійшлись. Через деякий час ОСОБА_11 знов прийшов до його кімнати разом із ОСОБА_12 та раніше не знайомим йому ОСОБА_4 . Тоді ОСОБА_9 вийшов за вихователем. В цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_12 тримали його силою, а ОСОБА_11 бив ОСОБА_13 . До кімнати в цей час зайшли вихователь та вахтер, а ОСОБА_11 з ОСОБА_12 вийшли. Потім ОСОБА_4 почав конфлікт, схопив без дозволу зі столу ноутбук та побіг донизу по сходах. Тоді вони викликали поліцію. Працівники поліції після приїзду питали в ОСОБА_4 , куди він дів ноутбук, на що він відповів, що не знає. Потім працівники поліції знайшли ноутбук на кухні на 2 або 3-му поверсі гуртожитку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що приблизно о 20:30 год. точної дати не пам`ятає стався конфлікт у його кімнаті в гуртожитку, в ході якого ОСОБА_4 взяв ноутбук ОСОБА_7 без дозволу і вийшов з кімнати. Так, у кімнаті перебував свідок, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ще один хлопець, між ними трапився конфлікт, і після цього ОСОБА_11 із хлопцем вийшли з кімнати. Через деякий час вони повернулись до кімнати разом з ОСОБА_4 , знову почався конфлікт. Свідок вийшов покликати вихователя та вахтера. Після того як свідок повернувся разом з вихователем та вахтером, відчинили двері кімнати, з якої вийшли ОСОБА_11 з іншим хлопцем, а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розмовляли на підвищених тонах, тоді ОСОБА_4 взяв мовчки ноутбук зі столу і пішов. Вони намагались його зупинити, але він втік. Пізніше ноутбук було віднайдено працівниками поліції на кухні 2-го поверху.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що у 2017 році в гуртожитку у кімнаті № НОМЕР_1 знаходився він, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , Дордус і ще один хлопець, після чого вони розійшлись. Пізніше він побачив у коридорі ОСОБА_4 , з яким до цього вживали алкогольні напої, та покликав його з собою до кімнати хлопців. Після цього він, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 прийшли до кімнати № 516, потім прийшов вихователь, який вивів свідка, і свідок пішов до своєї кімнати спати. Коли він йшов до кімнати, побачив як ОСОБА_4 ніс якийсь замотаний у зеленому або синьому рушнику предмет. Коли приїхала поліція, він знаходився в своїй кімнаті із ОСОБА_12 . Він бачив, як ОСОБА_4 сидів у автомобілі поліції, а свідок ще з одним хлопцем ходили з працівниками поліції та шукали ноутбук, який надалі знайшли у кухні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що після конфлікту з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 обвинувачений схопив ноутбук та вийшов з кімнати. Після цього він повернувся за зарядним пристроєм, при цьому сказав, що ноутбук не брав. Хлопці йому сказали повернути ноутбук, на що він не відреагував. Зазначив, що він стояв в коридорі та бачив, як ОСОБА_14 пішов з ноутбуком. Після виклику та приїзду поліції почали шукати ноутбук, який знайшли на кухні 2-го поверху. Вказав, що на цьому поверсі жив і сам ОСОБА_14 .

Інші свідки, а саме ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , зазначені у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, в судове засідання не з`явились, хоча неодноразово викликались до суду шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом із повідомленням. Крім того, ухвалами суду від 5 квітня 2018 р. та від 3 травня 2018 р. до свідків застосовано привід, який не виконано. В процесі судового розгляду судом задоволено клопотання про зміну обсягу дослідження доказів в порядку ч. 2 ст. 349 КПК України в частині не доцільності виклику та допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Разом із тим, оскільки сторона захисту наполягала на допиті свідка ОСОБА_12 , суд тричі викликав останнього судовими повістками як за місцем реєстрації, так і за місцем фактичного проживання, повідомляв свідка телефонограмами, однак свідок не з`явився на виклики суду, а тому з урахуванням думки учасників процесу, наявності інших доказів в матеріалах справи, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду кримінального провадження, судом було змінено обсяг дослідження доказів в частині допиту свідка ОСОБА_12 .

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 13 жовтня 2017 р. слідчим було оглянуто приміщення кімнати АДРЕСА_3 , та встановлено розташування меблів у кімнаті, а також наявність на столі зарядного пристрою від ноутбуку «Аsus». Обстановка в кімнаті порушена, речі розкидані. Результати огляду зафіксовані в фототаблиці, що є додатком до протоколу.

За змістом протоколу огляду місця події від 13 жовтня 2017 р. слідчим було оглянуто приміщення кухні на другому поверсі вказаного гуртожитку, під час чого в шафі ліворуч від входу на нижній полиці виявлений та вилучений ноутбук «Аsus» в корпусі чорного кольору, який був загорнутий у рушник синього кольору. Результати огляду зафіксовані в фототаблиці, що є додатком до протоколу.

З урахуванням вищенаведених доказів суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження вищезазначеними доказами. При цьому, показання самого обвинуваченого про те, що він не викрадав ноутбук, а взяв його для використання, жодними доказами не підтверджуються, а навпаки їм суперечать.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що не надавав дозволу ОСОБА_4 брати ноутбук, та вказував, що до цього випадку не був із ним знайомий. Інші свідки, що знаходились в кімнаті на час події, зокрема, ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 підтвердили, що ОСОБА_14 самостійно без дозволу схопив ноутбук зі столу. При цьому, свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_7 стояв у кімнаті спиною до ноутбуку, а тому суд вважає, що він не міг кивнути головою ОСОБА_4 з метою дозволу взяти ноутбук.

Також суд критично оцінює показання ОСОБА_4 у тій частині, що він повертався до кімнати взяти зарядний пристрій, що, на його думку, свідчить про відсутність умислу на викрадення ноутбуку, оскільки вони суперечать показанням свідка ОСОБА_13 , який пояснив суду, що дійсно ОСОБА_4 повертався до кімнати за зарядним пристроєм, і йому в цей час було наголошено на тому, щоб він повернув ноутбук, на що ОСОБА_4 відповів, що ноутбук він не брав.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_4 не зміг обґрунтувати, навіщо він поклав ноутбук в кухні другого поверху в ящик, якщо не мав наміру його викрадати, і чому не відніс до своєї кімнати. Також ОСОБА_4 стверджував, що не загортав ноутбук в рушник, в той час як згідно з протоколом огляду місця події від 13 жовтня 2017 р. ноутбук було віднайдено саме загорнутим в рушник. При цьому, свідок ОСОБА_11 зазначив, що бачив ОСОБА_4 пізніше у цей день в коридорі із рушником, в який було щось загорнуто.

Отже, показання ОСОБА_4 про невизнання вини суд вважає недостовірними та такими, що суперечать іншим дослідженим судом доказам, і розцінює їх як спосіб захисту.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 є доведеною, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд зазначає, що злочин, у вчиненні якого вина обвинуваченого визнається доведеною, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами КК України, роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки (злочином завдано матеріальну шкоду потерпілому, яка відшкодована шляхом повернення майна), особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, на час вчинення злочину навчався на 1 курсі ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту», за місцем навчання характеризується негативно, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_4 не одружений, не має на утриманні дітей чи непрацездатних осіб.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд, з урахуванням викладених обставин, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки він раніше притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знов вчинив злочин, продовживши злочинну діяльність. Тому з урахуванням всіх обставин справи, загальних засад призначення покарання, а саме законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , слід залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня його затримання, а саме з 13 жовтня 2017 р.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 13 жовтня 2017 р.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Речовий доказ - ноутбук марки «Asus F540L» в корпусі чорного кольору та рушник синього кольору, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити за належністю ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Інші учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1