25.05.2018 №363/3869/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018року Вишгородський районний суд Київської області у складі колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000870 відносно обвинуваченого

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Озеро Путивльського району Сумської області, громадянина України, має повну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.10.2010 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 297 КК України на 3 роки обмеження волі, 23.09.2013 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області звільнений умовно-достроково від відбування покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановила:

15.06.2014 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходячись за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , на протязі дня розпивали спиртні напої та час від часу між ними виникали сварки з приводу програних ОСОБА_14 в карти грошей.

Після розпивання спиртних напоїв, близько 20 год., ОСОБА_13 та ОСОБА_14 стали готувати вечерю, в цей час ОСОБА_13 вийшов у коридор випалити цигарку, а ОСОБА_14 поніс з будинку сміття. Коли він повертався у будинок, у коридорі між ними знову виникла сварка, під час якої ОСОБА_14 почав розмахувати ножем. Вказані дії сильно обурили ОСОБА_13 , тому він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязне них відносин, які виникли з приводу карткового боргу, вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний намір, маючи на меті позбавити життя ОСОБА_14 , вихопив з його рук кухонний ніж, яким умисно наніс удар останньому в область грудної клітки ліворуч, заподіявши колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням органів та розвитком крововтрати.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10/Д/145тр.-2014 р. при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 , були виявлені тілесні ушкодження: а) колото-різана рана (на передній поверхні грудної клітки на висоті 126, 5 см. від підошвенної поверхні стопи в 11 см. вліво від передньої серединної лінії, в 1 см. доверху від соска; б) ссадини (в лобній області зліва дві, в лівій надбровній області); в) раневий канал, який іде спереду назад, дещо зправа наліво зверху донизу через мякі тканини даної області, пристіночну плевру, передню поверхню перикарда, передню стінку лівого шлуночка, в якому сліпо і закінчується. Довжина раневого каналу по зонду близько 11 см.; г) дефект м`яких тканин 4-го міжребер`я між лівими окологрудинною та середньоключичною лініями, дефект пристіночної плеври, дефект перикарда, дефект стінки лівого шлуночка серця, лівосторонній гемоторакс (800мл. рідкої крові і 450 см -3 її звертків), понижене кровенаповнення внутрішніх органів, полосчаті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка. Комплекс тілесних ушкоджень, відмічених в п. 1 а, б, г) могло виникнути від дії гострого предмета, який має колючо-ріжучі властивості, типу клинка ножа, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. Смерть ОСОБА_14 наступила від колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та розвитку крововтрати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав частково, та не заперечуючи своєї причетності до завдання ОСОБА_14 у вказані час, місце і спосіб всіх названих вище тілесних ушкоджень, у тому числі, від яких настала смерть останнього, наполягав на тому, що не бажав смерті ОСОБА_14 , вказані тілесні ушкодження завдав йому ненавмисно, оскільки коли забрав у нього ножа та потерпілий сам притулився до нього і наткнувся на ножа.

Як пояснив обвинувачений, він разом з ОСОБА_14 та іншими працівниками проживали в будинку господаря пилорами, на якій вони працювали, в АДРЕСА_2 . 15.06.2014 року він разом з ОСОБА_14 пили горілку на протязі всього дня. Під час розпивання спиртних напоїв між ними час від часу виникали суперечки то з приводу поїздки додому то з приводу карткового боргу, проте бійки під час сварки не було. Близько 20 год. вони пішли готувати вечерю і він вийшов в коридор покурити, а ОСОБА_14 з кухонним ножем, яким чистив картоплю, пішов виносити сміття. Коли ОСОБА_14 повернувся до будинку, в коридорі між ними знову виникла сварка під час якої потерпілий розмахував ножем, тому він забрав у нього ножа і не мав наміру його застосовувати, однак ОСОБА_14 притулився до нього і випадково наткнувся на ножа. Коли він побачив, що ОСОБА_14 впав, він намагався зупинити йому кров, однак коли перевірив пульс, то зрозумів, що той помер. Тоді він вимив ножа і поклав його в ліву руку потерпілому, зібрав речі і залишив будинок. Пояснення своїм діям знайти не може, вважає, що був переляканий. Цивільний позов визнав частково, а саме в частині майнової шкоди, моральну шкоду не визнає, оскільки умисла на вбивство ОСОБА_14 у нього не було.

Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у судовому засіданні не допитувались, оскільки надали письмі заяви, в яких просили провести судовий розгляд кримінального провадження без їх участі.

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, та його спосіб захисту, його вина у вчиненні за викладених вище обставин умисного вбивства, підтверджується крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що 15.06.2014 року близько 11-00год. він заходив до будинку де мешкали ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також проживав ОСОБА_18 , який також працював на пилорамі. Він приходив до вказаних чоловіків, для того, щоб попросити ОСОБА_19 допомогти йому перевезти сіно. В будинку де мешкали вказані особи він був приблизно декілько хвилин, він з ними привітався та пішов. 16.06.2014 року в ранці від ОСОБА_20 він дізнався, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виникла сварка, в результаті якої ОСОБА_13 наніс удар ножем ОСОБА_14 , від чого той помер.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що проживає в с.Володимирівка Вишгородського району Київської області. З обвинуваченим ОСОБА_13 він знайомий, працював у нього на пилорамі разом з потерпілим ОСОБА_14 .. За час роботи на пилорамі, а це приблизно 1,5-2 місяці, він жодного разу не бачив, щоб ОСОБА_13 вживав спиртні напої. Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, йому майже нічого не відомо, лише те, що в той день він був в іншому селі, як йому зателефонував ОСОБА_17 та повідомив, що у них вбивство. Щодо характеризуючи даних, то на його думку ОСОБА_14 мав запальний характер, а ОСОБА_13 весь час всіх заспокоював та примиряв. Більш за все, на роботі він міг довіритись та покластись на ОСОБА_13 . Він вважав, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 живуть добре, як друзі. Із самого початку, він думав, що то ОСОБА_14 вбив ОСОБА_13 , а не навпаки.

Вина обвинуваченого підтверджується наступними, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- даними з протоколу огляду місця події від 16.06.2014 року та ілюстративною фототаблицею до нього, відповідно до якого на трупі ОСОБА_14 , який знаходився в коридорі при виході з будинку, були тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в області грудної клітини зліва і в лівій руці знаходився ніж, який було вилучено;

- даними лікарського свідоцтва про смерть № 145 відповідно до якого в розділі «хвороба, що призвела до смерті», зазначено: крововтрата, колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів;

- даними з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.06.2014 року відповідно до якого, під час затримання ОСОБА_13 , відносно нього в присутності понятих було здійснено особистий обшук, за результатами якого було виявлено та вилучено джинси темно-синього кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 ;

- даними з протоколу огляду від 17.06.2014 року приміщення Вишгородського бюро судово-медичної експертизи за адресою: АДРЕСА_3 . У вказаному приміщенні було виявлено та вилучено одяг трупа ОСОБА_14 , а саме: футболку синього кольору та шорти чорного кольору;

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 19.06.2014 року з фото таблицею до нього за участю підозрюваного ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_10 , експерта ОСОБА_22 , статиста та понятих, відповідно до якого ОСОБА_13 вказав на будинок АДРЕСА_2 , де він тимчасово проживав разом із ОСОБА_14 ; місце де розпивали спиртні напої 15.06.2014р.; де готували вечерю; показував, яким чином ОСОБА_14 тримав у лівій руці кухонний ніж; вказав, яким чином він забрав кухонний ніж з лівої руки ОСОБА_14 ; за участю статиста показав своє місце розташування та місце розташування ОСОБА_14 на момент сутички в коридорі; показав, яким чином він тримав у правій руці ніж, коли ОСОБА_14 схопив його за праву руку та потягнув на себе; показав напрямок руху ножа зверху вниз в область черевної порожнини ліворуч під час заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_14 ; показав на статистові, яким чином ОСОБА_14 лівою рукою схопив його за праву руку та потягнув на себе; показав, яким чином ОСОБА_14 впав на підлогу після нанесення йому ножового поранення; показав місце в області черевної порожнини ліворуч, куди ОСОБА_14 було заподіяне ножове поранення; вказав на умивальник в кімнаті №1, де він мив кухонний ніж, яким заподіяв ножове поранення ОСОБА_14 ; показав, в якому положенні лежав на підлозі ОСОБА_14 , коли він вклав йому у ліву руку ніж та яким чином.

- даними з висновку дактилоскопічної експертизи № 110 від 18.07.14 року відповідно до якого видно, що на наданому на дослідження аркуші паперу зі слідами папілярних узорів, що надійшли на дослідження, які були вилучені під час ОМП від 16.06.2014 року по факту виявлення трупа ОСОБА_14 з ножевим пораненням наявні дев`ять слідів папілярних узорів. Сліди папілярних узорів найбільшими розмірами не придатні для ідентифікації по ним особи. Сліди, розмірами 38х17 мм, 22х14 мм, 27х16 мм та 26х18 мм залишено не ОСОБА_13 , а іншою особою чи особами.

- даними з висновку дактилоскопічної експертизи № 108 від 07.07.14 року відповідно до якого видно, що на поверхнях предмету, зовні схожого на ніж, вилученого під час ОМП від 16.06.2014 року з лівої руки ОСОБА_14 будь-яких слідів папілярних узорів не виявлено.

- даними з висновку молекулярно-генетичної експертизи № 356/МГЕ від 19.08.2014 року відповідно до якого видно, що на представлених на дослідження змивах рук ОСОБА_13 кров не виявлена.

- даними з висновку молекулярно-генетичної експертизи № 357/МГЕ від 19.08.2014 року відповідно до якого видно, що на наданих на дослідження джинсових штанах ОСОБА_13 виявлена кров людини. В результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові на штанах ОСОБА_13 . Генетичні ознаки слідів крові на штанах ОСОБА_13 є змішаними та містять генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_14 і генетичні ознаки зразка слини ОСОБА_13

- даними з висновку молекулярно-генетичної експертизи № 359/МГЕ від 19.08.2014 року відповідно до якого видно, що на представлених на дослідження зрізах нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_13 виявлено клітини, походження яких від потерпілого ОСОБА_14 виключається.

- даними з висновку молекулярно-генетичної експертизи № 375/МГЕ від 19.08.2014 року відповідно до якого видно, що на наданому на дослідженні ножі кров та клітини не виявлені.

- згідно висновку судово-медичної експертизи № 10/Д/145тр-2014 р. від 18.07.2014 року на трупі ОСОБА_14 були виявлені тілесні ушкодження: колото-різана рана (на передній поверхні грудної клітини на висоті 126,5 см. від підошвеної поверхні стопи в 11 см. вліво від передньої серединної лінії, в 1 см. доверху від соска; ссадини (в лобній області зліва дві, в лівій надбровній області); раневий канал, який іде спереду назад, дещо зправа наліво зверху донизу через м`які тканини даної області, пристіночну плевру, передню поверхню перикарда, передню стінку лівого шлуночка, в якому сліпо і закінчується. Довжина раневого каналу по зонду близько 11 см.; дефект м`яких тканин 4-го міжребер`я між лівими окологрудинною та середньо ключичною лініями, дефект пристіночної плеври, дефект перикарда, дефект стінки лівого шлуночка серця, лівосторонній гомоторакс (800 мл. рідкої крові і 450 см 3 її звертків), понижене кровенаповнення внутрішніх органів, полосчаті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка.

Комплекс тілесних ушкоджень міг виникнути від дії гострого предмета, який має колючо-ріжучі властивості, типу клинка ножа, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Смерть ОСОБА_14 наступила від колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати.

При судово-токсикологічному обстеженні в крові трупа ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,58%, що при житті могло відповідати сильній стадії алкогольного сп`яніння.

- відповідно до акту судово-токсикологічного дослідження № 264 в крові ОСОБА_13 виявлено етиловий спирт 1,14%.

- даними з висновку експерта № 151 від 04.09.2014 року, відповідно до якого видно, що на футболці чорного кольору, яка була вилучена 17.06.2014 року з трупа ОСОБА_14 та надана на дослідження, виявлено пошкодження, яке утворене за рахунок колото-різаної рани дії предмету, який має гостру поверхню;

- даними з висновку експерта № 150 від 04.09.2014 року, відповідно до якого видно, що наданий на дослідження ніж, вилучений під час ОМП від 16.06.2014 року, не є холодною зброєю, а виготовлений кустарним способом. Який відноситься до ножів господарсько-побутового призначення.

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 05.09.2014 року видно, що ОСОБА_13 серед інших ножів впізнав ніж з дерев`яною ручкою, яким він завдав тілесних ушкоджень потерпілому і який було вилучено при огляді місця події.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_22 підтвердив надані ним висновки експертизи, при цьому експерт не виключає можливості утворення виявлених при експертизі трупу ОСОБА_14 тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказав обвинувачений ОСОБА_13 під час його допиту у суді.

За клопотанням прокурора ухвалою суду від 08.12.2017 року було доручено Вишгородському ВП ГУ НП в Київській області провести слідчий експеримент з відео фіксацією, шляхом відтворення обставин події, що мали місце 16.06.2014 року за участю обвинуваченого, захисника, експерта та статистів.

За результатами слідчого експерименту було складений протокол та надана стенограма до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.01.2018 року, відповідно до якого обвинувачений показав обставини вчинення ним 16.06.2014 року кримінального правопорушення.

Оцінюючи досліджені докази надані стороною обвинувачення за критерієм допустимості судом встановлено наступне.

В статті 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що встановлення очевидної недопустимості доказу тягне за собою обов`язок суду визнати його недопустимим та припинити його дослідження.

Судом встановлено, що не всі надані прокурором докази отримані у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.06.2014 року в частині вилучення джинсів темно-синього кольору з плямами бурого кольору схожими на кров отриманий з порушенням порядку ст. 168 КПК України, а саме відсутні будь-які відомості про огляд та опечатування вилучених речей після їх вилучення, тому такий доказ є недопустимим.

Висновок генетично-молекулярної експертизи за № 357/МГЕ від 19.08.2014 року, де об`єктом (предметом) експертизи є вилученні речі, а саме джинси темно-синього кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, які отриманні з порушенням порядку визначеним КПК України, а саме на спецпакеті № 1959956, в якій було поміщені джинси, відсутні підписи понятих та даний пакет підписаний слідчим ОСОБА_23 , відомості про яку відсутні у протоколі затримання ОСОБА_13 від 16.06.2014 року, складеного слідчим ОСОБА_24 , під час якого вилучались вказані речі. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що даний доказ було знищено, що підтверджується актом про знищення речових доказів від 16.03.2015 року, на виконання попереднього вироку суду, що позбавляє колегію суддів можливості дослідження даних фактів та речей у судовому засіданні, у зв`язку із чим даний висновок колегією суддів визнається недопустимим.

Аналізуючи інші досліджені в суді докази, колегія суддів доходить таких висновків.

Так, з огляду на фактичні обставини справи встановлено, що заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 сталося в умовах неочевидності, за відсутності свідків. Єдиною особою, яка дає свідчення про події, що розгорталися, є лише обвинувачений ОСОБА_13 .

За встановлених фактичних обставин справи, ввечері, після спільного вживання алкогольних напоїв між обвинуваченим і потерпілим розпочався конфлікт. Обвинувачений виходив на подвір`я, а коли повернувся до будинку, потерпілий в коридорі замахувався на нього кухонним ножем, який тримав у лівій руці.

Встановлено, що ОСОБА_13 (в стані легкого сп`яніння - 1,14 проміле) без особливих, надмірних зусиль, маючи перевагу над потерпілим, оскільки той знаходився в сильному ступені алкогольного сп`яніння (2,58 проміле), правою рукою викрутив ліву руку потерпілого й у такий спосіб вихопив ніж.

Колегія суддів вважає, що в цей момент ОСОБА_13 повністю й остаточно відвернув протиправне насильницьке посягання на себе із застосуванням ножа, а відтак після цього моменту ОСОБА_13 в стані необхідної оборони не перебував та його подальші дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони згідно вимог ст. 36 КК України.

При цьому в справі відсутні дані про те, що потерпілий ОСОБА_14 чинив супротив вказаним вище діям ОСОБА_13 , намагався запобігти втраті знаряддя для заподіяння тілесних ушкоджень ножа, намагався б його відібрати у ОСОБА_13 , чи знайти інше подібне знаряддя для продовження посягання на життя і здоров`я останнього, яке б охоплювалося його початковими умислом і ступенем небезпечності.

З показань обвинуваченого та відтвореного ним на слідчому експерименті слідує, що кухонний ніж він викрутив таким чином, що його лезо поцілило в життєво важливі органи потерпілого, тобто обвинувачений відібрав ніж і обернув його проти самого потерпілого, хоча обстановка, характер дій останнього та динаміка подій для забезпечення безпеки цього не вимагала.

При цьому колегія суддів вважає, що ОСОБА_13 мав можливість відвернути вихоплений ним ніж у потерпілого в протилежний від останнього бік, перешкод для чого в нього не було, проте цього свідомо не зробив.

Водночас, застосований ОСОБА_13 ніж унаслідок завданого удару потерпілому проник у його груди на довжину леза 11 см. і створив відповідний раневий канал. Після вчиненого ОСОБА_13 змив з ножа сліди крові й поклав його до рук потерпілого, спотворивши обстановку події, та будь-якої допомоги останньому надати не намагався.

За цих умов доводи обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що потерпілий схопив його за руку, в якій він тримав ніж, потягнув на себе і таким чином самостійно завдав собі смертельне поранення, колегія суддів відкидає як неспроможні та вважає їх сумнівними, нелогічними й непослідовними.

Та обставина, що судово-медичний експерт ОСОБА_22 в суді не виключив можливість заподіяння ушкоджень потерпілому за вказаних ОСОБА_13 обставин, за напрямком раневого каналу, механізмом та способом заподіяння, висновків до яких дійшла колегія суддів спростувати не може.

За таких умов визначальним у поведінці обвинуваченого було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїм ознаками необхідної оборони не становлять, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Не має у суду й підстав вважати, що ОСОБА_13 діяв необережно (самовпевнено чи недбало), оскільки хоча за його словами він і не бажав смерті потерпілого, але передбачав, свідомо допускав, що, завдаючи удар ножем в грудну клітку настануть наслідки у виді смерті ОСОБА_14 і достеменно це усвідомлював та не міг не усвідомлювати.

Таким чином вважати , що обвинувачений за вказаних обставин, завдаючи удар ножем в грудну клітку потерпілого і спричинивши смертельні (несумісні із життям) ушкодження, не мав умислу на його вбивство підстав немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним те, що ОСОБА_13 15.06.2014 року умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_14 , тобто вчинив умисне вбивство, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_13 покарання колегія суддів згідно з вимогами ст.ст. 50 та 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 619 від 24.07.2014 року ОСОБА_13 у період інкримінованих йому дій не страждав будь якими психічними розладами, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними і був здатний передбачати наслідки своїх дій.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, колегія суддів, враховуючи, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, і ніхто не може свавільно позбавити її життя, приймаючи до уваги ступінь тяжкості і обставини вчиненого злочину, а також тяжкість наслідків, що настали, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, поведінку потерпілого ОСОБА_14 , яка передувала обставинам події, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого при призначенні мінімального покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

На думку колегії суддів, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Крім того, потерпілою ОСОБА_15 було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16394,00грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000,00грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 позов потерпілої визнав частково, а саме, в частині стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 16394,00грн., а в частині моральної шкоди не визнає.

Цивільний позов ОСОБА_15 про відшкодування заподіяних матеріальних збитків в сумі 16394,00грн. суд задовольняє в повному обсязі, оскільки вказані витрати документально підтверджені, а згідно зі ст. 128 КПК України, ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна злочинними діями, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Щодо вимоги потерпілої ОСОБА_15 про відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з врахуванням вимог ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, з огляду на перенесену потерпілою глибину душевних страждань, що пов`язані зі смертю рідної людини, вимушеними змінами у життєвих планах і стосунках, а також з огляду на засади розумності і справедливості, ступінь вини обвинуваченого, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_13 моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 100000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вироку Вишгородського районного суду Київської області від 13.11.2014р. речові докази по даному кримінальному провадженню знищені на підставі акту про знищення речових доказів затвердженого Начальником Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області від 16.03.2015 року, у зв`язку із чим колегія суддів не вирішує питання речових доказів згідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, у відповідності до ст. 124 КПК України, за проведення експертиз у сумі 4316,12 гривень слід стягнути з ОСОБА_13 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 87, 100, 124, 168, 368-370, 373-374, 392 КПК України, ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, колегія суддів, -

засудила:

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
В строк покарання за даним вироком зарахувати ОСОБА_13 строк попереднього ув`язнення, з урахуванням вимог ст.72 КК України, а саме з 16.06.2014 року по 08.12.2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі, а про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_15 на відшкодування заподіяних матеріальних збитків у розмірі 16394 (шістнадцять тисяч триста дев`яносто чотири) 00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4316,12 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасники судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3