Провадження № 1-кп/317/17/2018
Справа № 317/696/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю:

прокурорів ОСОБА_4

ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 10.02.2017 р. відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2017 року, приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходився за місцем свого мешкання на території домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить матері обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 демонтував з території вказаного домоволодіння:
три секції огорожі (калитки) з чорного металу загальною вагою 45 кілограмів;
шість дверцят з чорного металу загальною вагою 36 кілограмів.
Після демонтажу зазначених металевих виробів ОСОБА_8 покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на суму 395 грн. 28 коп.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що з дитинства він проживав разом з матір`ю ОСОБА_6 та молодшим братом ОСОБА_9 в буд. АДРЕСА_1 . Коли йому було 16 років, його матір почала жити з вітчимом і приблизно в той період часу він разом з матір`ю ОСОБА_6 , вітчимом ОСОБА_10 та молодшим братом ОСОБА_11 в декількох місцях викрали метал. Крім того, мати викрадала метал з КП «Водоканал», де працювала на той час і працює зараз. Викрадений метал вони принесли додому і там зробили з цього металу калитки та елементи кліток для тварин. Він особисто приймав участь у виготовленні калиток та кліток. Крім того, його вітчим, ОСОБА_10 , навчав його зварювальним роботам саме на зазначених виробах. Кілька років тому мати з вітчимом переїхали до м. Запоріжжя до його бабусі (матір матері) та жили там, а буд. АДРЕСА_1 залишили для проживання їм з братом ОСОБА_9 на двох. Вони з братом домовились про те, якою частиною домоволодіння буде користуватись кожен з них. У лютому 2017 року (конкретну дату він не пам`ятає), приблизно о 10-11 годині, він дійсно демонтував калитки та частини кліток для тварин, що стояли у сараї, оскільки ці конструкції нікому не були потрібні. Крім того, на той момент у нього не було роботи і він вирішив навести лад в своїй частині домоволодіння, демонтувавши та здавши метал в пункт прийому металобрухту. Метал він здав ОСОБА_12 , який у с. Володимирівське володіє пунктом прийому металолому, приблизно за 250-270 грн. На гроші, виручені від здачі металу, він придбав їжу. Вважає, що він не скоїв крадіжку, оскільки лише демонтував та здав ті металеві вироби, які він разом з матір`ю, вітчимом та братом викрали в різних місцях. Зазначає, що він має такі ж права на цей метал, що і мати. Крім того, метал знаходився в тій частині домоволодіння, яка за домовленістю з братом належить саме йому.
Незважаючи на невизнання своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, вина ОСОБА_8 доведена сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів: показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_8 , показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколами слідчих дій, експертним висновком.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_8 . Після розлучення зі своїм колишнім чоловіком вона проживала з неповнолітніми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_13 по АДРЕСА_1 в будинку, що належить їй на праві власності. У 2000 році вона почала жити без укладення шлюбу з ОСОБА_10 . Для того, щоб виростити та вивчити дітей, вони з ОСОБА_10 завели худобу та займались господарством окрім основної роботи. На території домоволодіння були металеві вироби, які залишились їй ще від її батька. Крім того, вона виписувала списані труби з КП «Водоканал». Ніяких крадіжок металу вони не вчиняли. З наявного металу вони з ОСОБА_10 зробили огорожу, калитки, клітки для тварин (нутрій), арку для вирощування винограду. Діти ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , інколи допомагали їм по господарству. Приблизно чотири роки тому у неї захворіла мати, яка проживала в м. Запоріжжі, і вони з чоловіком переїхали її доглядати. Будинок в с. Володимирівському вони залишили для проживання двом її дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Дозволу на те, щоб діти щось виносили з будинку та продавали вона не давала. Її молодший син ОСОБА_18 працює на «Запоріжсталі», одружився та має маленьку дитину, слідкує за будинком та подвір`ям і усіляко облаштовує їх. Старший син ОСОБА_19 ніде не працює і веде аморальний спосіб життя вживає наркотики, за що раніше був судимий, краде та продає речі з домоволодіння. У лютому 2017 року їй подзвонив її молодший син ОСОБА_18 та сказав, що коли він прийшов з роботи то помітив, що в домоволодінні зняті три калитки, а з кліток, які вони з чоловіком раніше робили для того, щоб тримати нутрій, демонтовано металеві дверцята. Син також сказав, що він одразу їздив до ОСОБА_20 , який займається прийманням металобрухту, та знайшов там частину її калиток та дверцят від кліток, які за свідченням ОСОБА_21 туди приніс його брат ОСОБА_19 . Наступного дня вони написали заяву до поліції. Зазначає, що її син ОСОБА_19 постійно щось краде з домоволодіння і вони ніяк не можуть на нього вплинути. Будь-яких дозволів демонтувати та продавати її майно вона ані ОСОБА_19 , ані будь-кому іншому не давала.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_8 та сином потерпілої ОСОБА_6 . Він разом зі своєю дружиною та донькою проживає по АДРЕСА_1 . Крім них в будинку також проживає його рідний брат обвинувачений ОСОБА_8 . Будинок їм з братом залишила мати, коли разом з чоловіком переїхала до м. Запоріжжя доглядати за бабусею. Зазначає, що його брат ОСОБА_19 ніде не працює і постійно тягне з дому різні речі поки він на роботі. В січні-лютому 2017 року (точно він не пам`ятає) він приїхав з роботи додому та виявив, що відсутні металеві калитки, якими були відгороджені окремі частини домоволодіння, та металеві дверцята з кліток для тварин. Оскільки його брат ОСОБА_19 неодноразово виносив з двору метал та здавав його в пункт прийому металобрухту, він поїхав до ОСОБА_20 , який займається прийманням металу. Там він виявив частину своїх калиток та дверцят від кліток. ОСОБА_22 йому сказав, що це майно приніс та здав його брат ОСОБА_19 . На його запитання щодо металу його брат ОСОБА_8 відповів, що це був його метал і нічого повертати йому він не буде.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що приблизно з 2000 року він проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 . Спочатку вони разом з її дітьми, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , жили в буд. АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 . Коли він тільки зійшовся з ОСОБА_6 , то разом з нею почав наводити лад в домоволодінні: поставив калитки між частинами подвір`я, сконструював клітки для нутрій в сараї та біля сараю, зробив та встановив арку для вирощування винограду, побудував літній душ та ін. При цьому вони використовували металеві вироби, які на той момент були на території домоволодіння. Кілька років тому вони з ОСОБА_6 переїхали до м. Запоріжжя до її матері, а будинок залишили для проживання дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Восени 2016 року або взимку 2017 року (точно він не пам`ятає, однак було холодно) подзвонив ОСОБА_13 та сказав, що з території домоволодіння зняли металеві калитки та шість металевих дверцят з кліток для нутрій. Крім того, ОСОБА_13 сказав, що знайшов ці речі в пункті прийому металобрухту і що їх туди здав ОСОБА_8 . Коли вони з дружиною приїхали на місце, то побачили відсутність калиток в подвір`ї та металевих дверцят на клітках. Зазначає, що домоволодіння та все наявне там майно, в тому числі й металеві вироби, належать його дружині ОСОБА_6 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона працює оператором в КП «Водоканал» разом з потерпілою ОСОБА_6 , яку добре знає. Крім того, вона добре знає синів ОСОБА_6 ОСОБА_9 та ОСОБА_19 . ОСОБА_19 в дитинстві дружив з її сином. Їй відомо, що ще давно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 разом робили металеві калитки в своєму домоволодінні по АДРЕСА_1 . Там же вони робили металеві клітки, арку для винограду з металу. Вона це знає, оскільки товаришує з ОСОБА_6 вже близько 25 років і часто заходила до неї в гості, коли та проживала в с. Володимирівське. Крім того, зі слів ОСОБА_6 вона знає, що її син ОСОБА_19 часто виносив та продавав майно з домоволодіння.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що останні шість років вона проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_13 , в буд. АДРЕСА_1 , який належить її свекрусі потерпілій ОСОБА_6 . Крім них в будинку проживає брат чоловіка обвинувачений ОСОБА_8 . У січні-лютому 2017 року (точно вона не пам`ятає, але пам`ятає, що на той момент вона няньчила свою маленьку доньку) її чоловік виявив зникнення трьох металевих калиток та дверцят з кліток для тварин. Вказане майно чоловік потім виявив у пункті приймання металобрухту і сказав їй, що його туди здав його брат ОСОБА_19 . Вона особисто не бачила як ОСОБА_19 знімав зазначені металеві вироби, оскільки майже весь час проводила з маленькою дитиною в будинку. Зазначила, що коли вона почала жити в тому будинку, металеві калитки та дверцята на клітках вже були змонтовані. Як саме робились та монтувались ці калитки і дверцята вона не бачила, однак з розмов у сім`ї знає, що їх ставили свекруха та свекор ОСОБА_24 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснив, що він працює на посаді заступника начальника в КП «Водоканал» та товаришує з ОСОБА_13 . Його брата обвинуваченого ОСОБА_8 , він знає особисто, однак з ним не спілкується. Йому відомо, що калитки, які знаходились в домоволодінні АДРЕСА_1 , де проживає його товариш ОСОБА_13 з родиною, виготовляв та монтував ОСОБА_10 , а вони з ОСОБА_9 трохи допомагали йому в цьому. Оскільки він періодично бував і буває в гостях у ОСОБА_13 , він неодноразово бачив три металеві калитки та бачив клітки для тварин. У судовому засіданні ОСОБА_25 докладно описав місця, де були встановлені калитки, та їх зовнішній вигляд. У лютому 2017 року (точно він не пам`ятає) йому подзвонив ОСОБА_13 та сказав, що пропали три металеві калитки та кілька металевих дверцят з кліток. Крім того, ОСОБА_13 йому сказав, що виявив частину викраденого майна в пункті прийому металобрухту у ОСОБА_26 . Колодяжного і що туди це майно здав брат ОСОБА_9 ОСОБА_27 . Після цього він був в гостях у ОСОБА_9 та бачив, що були відсутні калитки у дворі. Крім того, ОСОБА_18 йому показував частково демонтовані клітки для тварин у сараї.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що ОСОБА_27 у лютому 2017 року (точної дати вже не пам`ятає) дійсно приніс і здав йому металобрухт, який, за словами ОСОБА_19 , належав саме йому. Це були решітки з кролятника, дверцята, труби, кути, приблизною вагою 45-50 кг. Про те, що це частини кролятника пізніше дізнався від потерпілої. У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 докладно описав зовнішній вигляд предметів, які приніс йому ОСОБА_8 . За металобрухт він сплатив ОСОБА_19 двісті з лишком гривень. Металобрухт був вивезений на завод в Дніпропетровськ. Оскільки це було давно, то в чомусь він може помилятись.
Протоколом огляду місця події з фототаблицями від 10 лютого 2017 року встановлено, що місцем події є територія домоволодіння АДРЕСА_1 , описано зовнішній вигляд місця події та наявні на ньому об`єкти, що зафіксовано у фототаблиці (а.с. 161-165).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 лютого 2017 року встановлено, що ОСОБА_17 на фото за № 1 впізнав чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , який на початку 2017 року за 250,00 грн. продав йому для особистого використання 3 секції огорожі та 6 металевих дверцят до кліток. Як вбачається з довідки до даного протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_8 (а.с. 167-169).
Експертним висновком № ОИ-159/1 від 27 лютого 2017 року встановлено, що ринкова вартість за ціною лому чорного металу трьох секцій огорожі та шести металевих дверцят станом на 05 лютого 2017 року становить 395,81 грн. (а.с. 170).
Вказані докази узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності та повністю підтверджують вину ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину.
Суд вважає, що вина ОСОБА_8 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Суд критично ставиться до версії обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність в його діях складу злочину через те, що він фактично продав власне майно, виходячи з наступного.
Сам факт демонтажу та продажу трьох секцій огорожі (металевих калиток) та шести металевих дверцят з кліток для тварин обвинувачений ОСОБА_8 підтверджує, що повністю узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Як встановлено в судовому засіданні, домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_6 (а.с. 182-186). Цей факт в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_8 не заперечувався.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 щодо належності йому викраденого ним майна спростовується: показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначила, що метал дістався їй від її батька та виписаний на роботі; показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що коли у 2000 році він почав жити в будинку ОСОБА_6 , метал, з якого вони разом робили калитки та дверцята до кліток, вже був на території домоволодіння.
Зазначена обставина також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 (рідного брата обвинуваченого та сина потерпілої) та ОСОБА_25 , які не підтвердили в цій частині показання обвинуваченого ОСОБА_8 та повністю підтвердили показання ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .
Факт участі або не участі в дитинстві ОСОБА_8 у виготовленні та монтажі металевих конструкції не впливає на право власності ОСОБА_6 на них, не створює підстав для виникнення права власності на ці вироби у ОСОБА_8 та, відповідно, не має жодного значення для кваліфікації дій обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, розмір заподіяної шкоди, думку потерпілої та прокурора, особу обвинуваченого, який раніше в силу статті 89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, та відсутність як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставин що його обтяжують.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить з того, що останній не визнав свою провину у скоєнні злочину, характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває на обліку у лікаря психіатра (а.с. 173).
На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора та потерпілої та для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України, зважаючи на наслідки злочину, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді громадських робіт.
Врахувавши обставини вчиненого злочину, особистість ОСОБА_8 , відсутність небезпеки від нього для суспільства в цілому, наявність певного конфлікту у сім`ї, який має у більшій мірі особистісний характер, суд дійшов переконання, що саме покарання у вигляді громадських робіт буде мати найбільший виховний ефект, сприятиме приученню ОСОБА_8 до праці як до неодмінної складової життя, дозволить шляхом примусового впливу на нього внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, прищепити повагу до закону.
Інші види покарання не забезпечать у достатній мірі досягнення цілей, встановлених статтею 50 КК України.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_8 остаточного покарання у вигляді громадських робіт та у визначеному судом розмірі буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Документально підтверджені процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на умовах, визначених ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28.12.2017 р. без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та нівелюють існуючі ризики.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту на умовах, визначених ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28.12.2017 р.
Речові докази: три металеві секції огорожі вагою 45 кг, одні металеві дверцята, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 як законному власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання скарги через Запорізький районний суд Запорізької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1