УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14 вересня 2010 року в рамках кримінального провадження № 0000224, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в:
26.04.2018 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14 вересня 2010 року в рамках кримінального провадження № 0000224, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, в якій заявник просив суд скасувати арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений вищевказаною постановою.

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0000224, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14 вересня 2010 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На думку заявника, у подальшому застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки кримінальне провадження в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України було закрито постановою слідчого в ОВС 1 слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 10.11.2016 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу вказаного кримінального правопорушення, а в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України було закрито постановою слідчого СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_4 від 06 лютого 2018 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

У судовому засіданні власника майна підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Присутній у судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував, вважаючи, що у застосуванні арешту дійсно відпала потреба, оскільки кримінальне провадження було закрито.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 9 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
У свою чергу, порядок зміни, скасування чи припинення зазначених заходів (у тому числі й арешту майна) передбачає дотримання процесуальної форми, встановленої КПК України 1960 року. При цьому, оскільки питання зміни, скасування чи припинення таких заходів фактично розглядається під час дії цього Кодексу, порядок їх вирішення не повинен суперечити його положенням і має гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному примусу та до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що у провадженні прокуратури м. Києва перебували матеріали кримінальної справи №50-5878.

Постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14 вересня 2010 року у справі №505878 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент закриття кримінального провадження № 0000224, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, постановою слідчого СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_4 від 06 лютого 2018 року, досудове розслідування здійснювалось Шевченківським УП ГУНП у м. Києві, після повернення постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2013 року, залишеною в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2014 року кримінальної справи №50-5878 до прокуратури м. Києва для додаткового розслідування та прийняття слідчим в ОВС 1 слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 10.11.2016 року постанови про закриття кримінального провадження в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

При цьому, як вбачається зі змісту постанови про накладення арешту, підставою для накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 була наявність розумних підозр вважати, що ОСОБА_3 є особою, стосовно якого порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України.

Разом із цим, на момент розгляду вказаного клопотання, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000224, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України завершено. А, постановою слідчого в ОВС 1 слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 10.11.2016 року, була встановлена відсутність у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідно до ст. 174 КПК України, арешт, накладений ухвалою слідчого судді, може бути скасовано повністю виключно слідчим суддею або судом, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , застосованого постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14 вересня 2010 року відпала потреба, тому вказаний арешт має бути скасованим, а клопотання ОСОБА_3 задоволеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14 вересня 2010 року в рамках кримінального провадження № 0000224, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14 вересня 2010 року у рамках кримінального провадження № 0000224, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали буде оголошений о 16 годині 55 хвилин 24 травня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1