08.06.2018 363/4833/17

В И Р О К
Іменем України

08 червня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгорода обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001105 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ, Луганської області, громадянина України, українця, який має не повну середню освіту, не одружений, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 29.11.2010 року Ленінським районним судом м.Луганська за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 07.08.2013р. з Брянківської ВК за відбуттям строку;
- 11.04.2016р. Вишгородським районним судом Київської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 заволодів чужим майном зловживаючи довірою (шахрайство) потерпілого, повторно, за наступних обставин.

Так, 08.11.2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_5 (будучи раніше судимий за ст.186 ч.2 КК України), знаходячись в приміщенні КЗ «Вишгородська ЦРЛ», яке розташоване за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 1 познайомився з ОСОБА_7 . Далі, ОСОБА_5 в кабінеті травмпункту, де вже на той час ОСОБА_7 надавалася медична допомога, звернув увагу на мобільний телефон, який ОСОБА_7 тримав в руках, після чого у нього виник намір на заволодіння майном потерпілого шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 , який на той час знаходився на кушетці з закритими очима, якому в той час надавали медичну допомогу, зловживаючи довірою останнього попрохав передати йому мобільний телефон марки «G Smart Classic Lite, імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 , що належить останньому під приводом потримати даний телефон, поки ОСОБА_7 закінчать надавати медичну допомогу, не маючи наміру в подальшому повернути його. Після чого, ОСОБА_7 передав останньому мобільний телефон марки «G Smart Classic Lite», імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 . Заволодівши вказаним телефоном ОСОБА_5 з місця злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд, а саме залишивши його для власного використання, ринкова вартість якого, з урахуванням зносу, станом цін на момент вчинення злочину, а саме станом на 08.11.2017 року, складає 1000 гривень. Тим самим потерпілому ОСОБА_7 було завдано шкоду у розмірі 1000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що він у 2016 році був засуджений за ст.186 ч.2 КК України та звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки. 08.11.2017 року приблизно о 23.00 год. він перебував у Вишгородській ЦРЛ. Під час перебування у лікарні він побачив як потерпілому надавалась медична допомога, під час якої останній у руці тримав мобільний телефон «G Smart Classic Lite», у зв`язку із чим у нього виник умисел на заволодіння вказаним телефоном. З цією метою він підійшов до потерпілого, зловживаючи довірою останнього та запропонував потримати телефон поки тому надається медична допомога. Після того, як потерпілий передав йому телефон, він скориставшись моментом коли потерпілий не бачив його дій, вийшов з приміщення лікарні з телефоном потерпілого, та який залишив для власного використання. У скоєному розкаюється, просив суд суворо його не карати.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 190 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.190 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.190 ч.2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , раніше судимий; не одружений; працював до жовтня 2017 року у Вишгородському МКП «Водоканал»; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; з жовтня 2017 року взятий на облік як внутрішньо переміщена особа; проживає разом з цивільною дружинною та її малолітньою донькою та за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства .
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання провини.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд, приймає до уваги ступінь тяжкості і обставини вчиненого злочину, враховуючи дані щодо обвинуваченого, те, що він раніше судимий, з 2017 року працював офіційно, проживає у цивільному шлюбі з жінкою, яка має на утриманні малолітню дитину, враховуючи думку потерпілого та ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_5 повинен лише в умовах ізоляції від суспільства та необхідно призначити обвинуваченому покарання в межах мінімальної санкції ч.2 ст. 190 КК України, а остаточне покарання слід призначити з застосуванням ст.71 КК України.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Речові докази по справі у відповідності до ст. 100 КПК України, мобільний телефон марки «G Smart Classic Lite», імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 , необхідно залишити потерпілому за належністю.
Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст.ст. 100, 119, 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Остаточно ОСОБА_5 призначити покарання, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Вишгородського районного суд Київської області від 11.04.2016р. за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та остаточне призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази мобільний телефон марки «G Smart Classic Lite» залишити потерпілому.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1