Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2560/18
Провадження № 1-кс/572/772/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Сарни клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000940 ,-

ВСТАНОВИВ

Прокурор Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме:

на кругляк породи дуб необрізаний в кількості приблизно 15м.куб., власником якого є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ).

Зазначене майно залучено у якості речових доказів по справі постановою слідчого СВ Сарненського РВ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 03.09.2018р.

Обґрунтовуючи клопотання сторона кримінального провадження вказує, що слідчим відділенням Сарненського СВ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000940 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінюючи розмір ймовірної шкоди спричиненої злочином, характер та спосіб вчинення ймовірного злочину, вважаю, що захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту належного підозрюваному майна є розумним та співмірним.

Незастосування арешту майна може призвети до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні підстави для арешту майна. Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на кругляк породи дуб необрізаний в кількості приблизно 15м.куб., власником якого є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя