УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/209/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 190 КК УКраїни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
потерпілого: ОСОБА_9 ,
представника потерпілого: ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, повернуто прокурору Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 складений у місті Чуднів слідчим СВ Чуднівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 06 лютого 2017 року, а затверджений у тому ж населеному пункту прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 09 лютого 2018 року, тобто через рік після його складання. Крім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що після складення обвинувального акту слідчим, в період з 06.02.2017 року по 27.12.2017 року у вказаному кримінальному провадженні проводилися слідчі дії. Також до обвинувального акту додані копії розписок захисника ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 , яка в свою чергу, не містить дати отримання обвинувального акту, оскільки дана розписка неналежної якості.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року про повернення до Бердичівської міської прокуратури Житомирської області прокурору ОСОБА_11 обвинувального акту щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 190 КК України скасувати, а обвинувальний акт з додатками - повернути до суду першої інстанції у іншому складі суду для виконання вимог ст.ст. 314,315 КПК України. Посилається на те, що обвинувальний акт містить усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України. В обвинувальному акті помилково вказано рік складення 2017, а не 2018. Слідчим допущено описку - чисто технічну помилку і ця помилка не є істотним порушенням, яке б було підставою для повернення обвинувального акту прокурору в порядку ст.314 КПК України. Неналежна якість копій розписок захисника та обвинуваченого про отримання ними копій обвинувального акту, про неможливість визначення дати їх отримання, на що як на порушення вказано в ухвалі суду першої інстанції, не є обов`язковою вимогою, передбаченою ч. 4 ст. 291 КПК України. Факт отримання цими особами копії обвинувального акту ніким не оспорюється і не ставить під сумнів. Тим паче, що прокурором в підготовчому засіданні було надано судді для огляду і співставлення оригінали цих розписок, в яких чітко зазначено дати їх отримання.
В поданих запереченнях на апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить їх апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу Любарського районного суду від 14.05.2018 року про повернення обвинувального акту прокурору - залишити без змін. Стверджує, що суд першої інстанції правильно встановив, що обвинувальний акт був складений слідчим ОСОБА_12 06 лютого 2017 року, а затверджений прокурором ОСОБА_11 через рік після цього - 09 лютого 2018 року. З реєстру матеріалів досудового розслідування, який додавався до обвинувального акту, суд встановив, що після складення обвинувального акту в період з 06 лютого по 27 грудня 2017 року слідчий провела процесуальні (слідчі) дії. Тобто, слідчий після закінчення досудового розслідування провела 17 процесуальних (слідчих) дій, в т.ч. роз`яснення права на захист підозрюваному ОСОБА_7 (20.12.2017 р.) та допити ОСОБА_7 як підозрюваного (22.12.2017 р.). Чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено пред`явлення підозри після закінчення досудового розслідування. А тому такі допущені слідчим грубі порушення положень КПК України не надавали суду можливість призначити справу до судового розгляду. Виходячи з імперативного методу регулювання кримінального процесу, не дозволено (не передбачено) проводити процесуальні (слідчі) дії від моменту складення обвинувального акту слідчим до моменту його затвердження прокурором. Прокурором до суду першої інстанції надано розписку ОСОБА_7 про отримання обвинувального акту без чіткого зазначення дати вчинення такої процесуальної дії. Внаслідок чого неможливо встановити дотримання стороною обвинувачення вимог щодо вчасного вручення обвинувального акту ОСОБА_7 та його захиснику (в розрізі дат складання обвинувального акту, вручення його обвинуваченому, його захиснику та пред`явлення підозри ОСОБА_7 ). Також незрозуміло, на підставі чого представник потерпілого зазначає, що слідчий допустила технічну описку - вказала не 2018 рік складення обвинувального акту, а 2017 рік. Адже будь-які пояснення самої слідчої щодо цього відсутні. І тому впевнено стверджувати, що це технічна помилка підстав не має.
У Листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року наведено невичерпний перелік підстав для повернення судом обвинувального акту в підготовчому судовому засіданні. І суд у кожному конкретному випадку повинен вирішувати питання вагомості підстав повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, чи можливо з такими недоліками призначати судовий розгляд. Що у свою чергу і було зроблено Любарським районним судом Житомирської області у чіткій відповідності вимогам КПК України. А тому на даний час з такими недоліками виникає питання щодо законності підозри як такої взагалі. І як наслідок можливості призначення до судового розгляду, якщо законність підозри є під сумнівом. Щодо вимоги прокурора відносно визначення підсудності кримінального провадження Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області то дана вимога є безпідставною, оскільки на даному етапі вирішується питання лише щодо законності ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. Предметом розгляду не є питання щодо підсудності даного кримінального провадження конкретному суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_14 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, слідчим при його складанні дотримано вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому слідчим органу досудового розслідування, за погодженням з прокурором викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, послався на те, що він складений 06 лютого 2017 року, а затверджений прокурором 09 лютого 2018 року, тобто через рік після його складання, а також в період з 06.02.2017 року по 27.12.2017 року у вказаному кримінальному провадженні проводилися слідчі дії і, крім того, додані до обвинувального акту копії розписок захисника ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 , яка в свою чергу, не містить дати отримання обвинувального акту, оскільки дана розписка неналежної якості. Проте, на думку а колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків.
Так, дійсно обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України містить дату його складання слідчим 06.02.2017 року, а затвердження прокурором - 09.02.2018 року.
Разом з тим, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій, до 06.02.2017 року та в продовж всього 2017 року слідчим в кримінальному провадженні проводилися слідчі дії (допитувалися свідки, підозрюваний, йому вручалась підозра, учасники провадження повідомлялись про завершення досудового розслідування, їм надавався доступ до матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, приймались різні процесуальні рішення, зокрема про призначення експертизи, про оголошення підозри, про визнання речовими доказами тощо).
Тобто, до 06.02.2017 року та після вказаної дати досудове розслідування відносно ОСОБА_7 тривало та завершилось затвердженням прокурором обвинувального акту 09.02.2018 року. Вказана обставина на думку апеляційного суду спростовує те, що складання обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України здійснювалося саме 06.02.2017 року та навпаки свідчить про описку, допущену слідчим в зазначенні року його складання 2017 р. замість правильного 2018 р.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про помилковість зазначення дати складання обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 06.02.2017 року, оскільки фактичною датою його складання слідчим є 06.02.2018 року, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Наявність же такої описки сама по собі не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Крім того, не може бути визнаний грунтовним висновок суду першої інстанції про підставу повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з неналежною копії розписки обвинуваченого ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, яка не містить дати отримання обвинувального акту.
Під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції прокурором було надано суду першої інстанції для огляду оригінали розписок захисника ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких чітко зазначено дати їх отримання. Під час апеляційного розгляду, ніхто з учасників провадження не заперечив цього факту, як і того, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_13 надавали такі розписки.
З огляду на наведене, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та наявності підстав для його повернення прокурору, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, підстави, зазначені судом є формальними та не можуть бути основою для прийняття рішення про повернення обвинувального акту. Тому ухвала суду першої інстанції у відповідності до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що вимога прокурора у його апеляційній скарзі відносно визначення підсудності кримінального провадження Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області є безпідставною, оскільки вирішення питання про визначення підсудності кримінального провадження за іншим судом виходить за межі повноважень апеляційного суду в ході даного апеляційного провадження.
Що стосується доводів сторони захисту, викладених в запереченнях захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , то вони жодним чином не спростовують доводів апеляційних скарг про помилковість прийнятого судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акту прокуророві та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.
Таким чином, колегія суддів вбачає підстави до задоволення апеляційних скарг представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та підстави для призначення нового судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 задовольнити, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України як такого, що не відповідає вимогам КПК України скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження щодоо ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: