Справа № 500/6031/17
Провадження № 1-кп/500/200/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачена ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

представник потерпілої ОСОБА_7

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001493 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ізмаїл, Одеської області, громадянка України, українка, з середньо-спеціальною освітою, не працююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 01.06.2017р. о 18.40 годині в м. Ізмаїл вул. Комерційна, 58, в приміщенні аптеки «Бажаємо здоров`я» «ЮФК 15», незаконно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, наблизившись до аптечного прилавку, переконавшись що дії не будуть помічені, та у відсутності сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон марки «Meizu m2» синього кольору, вартістю 3050 гривень, який належить ОСОБА_6 , чим заподіяла останній майнову шкоду, на зазначену суму, після чого з місця події зникла розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні виною себе визнала частково та пояснила, що потерпілу не знає. 01.06.2017р. вона пішла з чоловіком в аптеку, зайшовши в аптеку, біля віконця запитала у фармацевта про наявність ліків, побачила телефон та сховала в сумочку. Фармацевт надала ліки та решту, взявши все вона вийшла. На вулиці її чекав чоловік, якому вона повідомила, що взяла телефон, вони постояли 10-15 хвилин, але ніхто не підійшов, після чого пішли додому. Дома через півтори години на телефон подзвонив незнайомий номер, але вона не відповіла, переписала номер, який телефонував, вийняла сім-картку та зі свого телефону написала повідомлення, з проханням повідомити пін-код, щоб переконатись, що дзвонить господар телефону. Залишила сім-картку в своєму телефоні, щоб номер перебував в зоні та власник зателефонував. Вона не мала мети продати телефон, бажала самостійно повернути телефон, щоб не залишитись крайньою. З даного телефону не телефонувала, оскільки він був заблокований. Коли вона хотіла увімкнути телефон, відбувся збій заводського налаштування, вона не хотіла знищити данні в телефоні. Телефон знаходився близько двох місяців у неї дома. Через місяць біля 07.00 години ранку постукали в двері та повідомили, що потрібно проїхати до відділу поліції, де її допитували з приводу телефону, вона повідомила, що даний телефон знаходиться дома. Вони поїхали до неї додому та вона повернула телефон.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що обвинувачену не знала. 01.06.2017р. мати попросила її купити ліки. Вона забула телефон в аптеці і пішла на зупинку. Коли повернулась за телефоном, то фармацевт повідомила, що не бачила телефону. Вона попросила фармацевта зателефонувати на її телефон, але він був вимкнутий. Вона зателефонувала родичам, викликали поліцію та по камерам переглянули, як дівчина взяла телефон. Вона поїхала додому, через деякий час подзвонив слідчий та повідомив, що телефон знайшли. До цього на телефон батька надсилали повідомлення з проханням надати пін-код, але зустрітись не виявляли бажання. Вони також запропонували винагороду, але ні хто не погоджувався, тому вони заблокували карточку. Коли телефон знайшли, вона його впізнала;

- показаннями законного представника потерпілої - ОСОБА_7 про те, що дитина зателефонувала та повідомила, що загубила телефон, викликали поліцію. Біля 10:00 години вечора надійшло повідомлення, що викрадений телефон увімкнули. Вони почали дзвонити, але ніхто не відповідав, пізніше надіслали повідомлення з проханням повідомити пін-код, коли вони дзвонили, їх ігнорували та не бажали зустрітись;

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що обвинувачену та потерпілу не знала. Вона пам`ятає, коли була на зміні зайшла потерпіла з подружкою, щось купила та й пішли, після повернулась та повідомила, що в неї зник телефон. ЇЇ співробітниця ОСОБА_9 викликала поліцію. По камері спостереження вони побачили, що телефон був на касі, зайшла дівчина, купила щось, швидко вийшла та зник телефон. Обвинувачена ОСОБА_10 була тією дівчиною. Якби не відеокамера, вона б не згадала, хто заходив після потерпілої;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що в залі обслуговування вона не знаходилась, від напарниці дізналась, що у потерпілої зник телефон. По відеоспостереженню побачили, що потерпіла залишила телефон та через декілька хвилин зайшла обвинувачена, щось купила та забравши телефон пішла, після цього зателефонували в поліцію;

- протоколом прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від потерпілої ОСОБА_6 від 01.06.2017р.;

- ухвалою слідчого суді від 30.08.2017р. про накладення арешту на відеозапис з камер відеоспостереження аптеки «Бажаємо здоров`я»;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.08.2017р., де потерпіла впізнала телефон викрадений в неї 01.06.2017р.;

- протоколом огляду предмету від 30.08.2017р. та відтворення відеозапису з камер спостереження в судовому засіданні, де видно як потерпіла зайшла в аптеку, купила ліки, залишила телефон на прилавку та вийшла, через декілька хвилин до залу аптеки зайшла обвинувачена, щось придбала та виходячи з аптеки забрала телефон.

Аналіз усіх досліджених у судовому засіданні доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для єдино вірного висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину та для ухвалення обвинувального вироку.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд не може погодитися з доводами обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що в неї не було умислу на викрадення телефону, біля аптеки вона 10-15 хвилин чекала та сподівалась, що хтось буде шукати телефон і те, що вона намагалася повернути телефон потерпілій, але вони не зрозуміли одне одного, так як ці доводи спростовуються зібраними доказами та фактичними обставинами по справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 забрала телефон, через 5 хвилин до аптеки повернулась потерпіла за телефоном, обвинувачена за цей час не намагалась повернути телефон. Потім при розмові з родичами потерпілої намагалася лише дізнатися пін-код телефону і ні яких дій для повернення телефону не робила та телефон був знайдений працівниками поліції.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України врахує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст.67 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить відсутність матеріальної шкоди.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Також, згідно висновку досудової доповіді, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження можливе, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: залучити МЦСССДМ для соціального супроводу; сприяти в офіційному працевлаштуванні через центр зайнятості; залучення релігійних та благодійних організацій, з метою отримання соціальних та інформаційних послуг, а також просвітницької інформації з питань профілактики ризикової поведінки; надати консультації психолога та соціального працівника; залучення до інших заходів соціально-виховної роботи за індивідуальним планом.

В силу ч.4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підстави ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2017р. арешт на перелічені у них предмети, та їх долю слід вирішити у відповідності до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та вважати засудженою до 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1(один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, на які ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 30.08.2017р. було накладено арешт, а саме відеозапис на дисковому носії з камер відеоспостереження залишити в матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1