Справа № 384/544/18
Провадження № 1-кп/386/136/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000119 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тогуч Новосибірської області республіки Росія, росіянина, особи без громадянства, освіта базова загальна середня, не працюючого, неодруженого, утриманців та пільг не має, стан здоровя задовільний, не військовозобовязаного раніше судимого: 11.04.2018 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, покарання відбув 27.07.2018 року, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно при таких обставинах:

ОСОБА_5 являюсь особою судимою 11.04.2018 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, 04.07.2018 року близько 23-х годин прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого в АДРЕСА_2 . Зайшовши до будинку та перебуваючи в кімнаті вказаного будинку ОСОБА_7 , ОСОБА_5 побачив на столі мобільний телефон торгової марки «Nokia» моделі ТА-1017. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел направлений на відкрите заволодіння мобільним телефоном, який належать ОСОБА_7 . Діючи умисно, з корисловою метою, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння мобільного телефону торгової марки «Nokia» моделі ТА-1017, який належать ОСОБА_7 , ОСОБА_5 04.07.2018 року близько 23 год. 00 хв. відкрито, шляхом вільного доступу повторно, відкрито заволодів мобільним телефоном торгової марки «Nokia» моделі ТА-1017, вартість якого, згідно висновку експерта № 180 від 18.07.2018 року, складає 435 грн. 90 коп., в якому знаходилась SIM-карта оператора мобільного зв`язку «КиївСтар» вартістю 25 грн. 00 коп. Продовжуючи свої протиправні дії направлені на заволодіння майном ОСОБА_7 штовхнув того до іншої кімнати будинку та зачинив двері, та почав обшукувати кімнату будинку в якій залишився сам та у шафі у картонній коробці виявив гроші в сумі 800 грн., які шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливу мету, обернув на свою користь, після чого з місця вчинення правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, як своїм, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_7 збитків на загальну суму 1260 грн. 90 коп

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, визнав повністю.

Вказав що кримінальне правопорушення ним було вчинене за обставин викладених в обвинувальному акті.

У вчиненому щиро розкаявся, жалкує, що так сталося.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повністю доведена, вважав за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на пять років та звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням трьох років іспитового строку.

Захисник в судовому засіданні вказав, що враховуючи те, що обвинувачений під час досудового розслідування розповів про всі обставини вчиненого ним злочину та щиро розкаявся, просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій вказав, що просить справу за обвинувачення ОСОБА_5 розглядати без його участі, матеріальних та моральних претензій не має.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні ним кримінального правопорушення, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст. 349 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд заслухавши прокурора, обвинуваченого його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення в порядку дослідження доказів згідно ст.349 ч. 3 КПК України, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена у повному обсязі, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_5 характеризується посередньо а/п.165 т.2, стан його здоров`я задовільний, не перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра-нарколога а/п.169 т.2 раніше судимий а/п.155-156,160-161 т.2.

У відповідності до наданої досудової доповіді Вільшанського районного сектору пробації філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 є високим.

При призначенні ОСОБА_5 виду та розміру покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд згідно ст.66 КК України вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України суд не встановив.

При цьому суд приймає до уваги заяву щире каяття ОСОБА_5 та наданні оцінки своїм діям. Такі виводи суду базуються на рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року .

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено , що виконання вироку , який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки , яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого .

Враховуючи національні та Європейські закони, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, обставини, що пом`якшують його покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України .

Підстав, для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Однак на глибоке переконання суду виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без впливу, спричиненого відбуванням покарання реально, тобто без ізоляції від суспільства, що служитиме засудженому попередженням і він не здійснюватиме нових злочинів.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, проте, на думку суду, є підстави для його зміни на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, оскільки суд вважає, що зникли ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Частина 5 ст.72 КК України передбачає, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого суді від 15.08.2018 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з моменту його фактичного затримання та обчислюється з 15 серпня 2018 року 08 год. 30 хв. до 08 год. 30 хв. 13 жовтня 2018 року.

За вказаних обставин у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 15 серпня 2018 року до дня фактичного звільнення з-під варти, тобто по11.10.2018 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта, щодо проведення судово-трасологічної експертизи необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100,124,366-368,369, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання по ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки, 3 (три) місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Встановити ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, 6 (шість) місяців.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу, обвинуваченому ОСОБА_5 змінити запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов"язання, звільнивши його з-під варти з залу суду негайно, з покладенням на нього обов"язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: зобов`язати прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатися із місця свого проживання та не змінювати його без дозволу суду.

Контроль за виконанням особистого зобов"язання покласти на органи поліції за місцем проживання обвинуваченого.

На підставі ч.5ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 серпня 2018 року по 11 жовтня 2018 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тогуч Новосибірської області республіки Росія, росіянина, особи без громадянства, проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер відсутній, судові втрати на залучення експерта, за проведення судово-трасологічної експертизи експертизи, в розмірі 572 ( п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп. на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

Мобільний телефон марки «Nokia» моделі ТА-1017, в якому знаходиться дві SIM-карти оператора мобільного зв`язку «КиївСтар», купюру номіналом 200 гривень серії УБ № 9722818 та купюру номіналом 20 гривень серії ЧД № 2777156, які передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 - повернути власнику.

Пластикову коробку чорного кольору, яка зберігається в спеціальному пакеті експертної служби №4018387, передана на зберігання до Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам розяснити, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1