Справа № 466/1490/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000130 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого на посаді спеціаліста по ремонту автомобілів в ТзОВ» Компанія « ФАХ», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 10.01.18 року, близько 18 год., керуючи автомобілем марки « ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по проїзній частині вул. Промислової у м. Львові в напрямку вул. Б. Хмельницького, при проїзді ділянки дороги навпроти будинку № 52, порушив вимоги п.п. 1.5; 1.10 ( в частині значень термінів « небезпека для руху» та « пішохідний перехід «) ; п. 2.3 ( підпункт «б» і «д» ) ; п. 18.1 та 18.4. Вказані дії виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким у сусідній правій смузі руху зупинився транспортний засіб, своєчасно не зменшив швидкість, з подальшою зупинкою до меж нерегульованого пішохідного переходу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди наїзду керованим ним автомобілем на пішохода ОСОБА_6 . У вказаний час потерпіла переходила дорогу вул. Промислову , справа на ліво, відносно напрямку прху автомобіля, в межах пішохідного переходу.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху України, потерпіла ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 31 від 25.01.18 року судово-медичної експертизи отримала наступні тілесні ушкодження : струс головного мозку, перелом кісток носа, перелом лонної та сідничної кісток тазу зліва, синці зовнішньої поверхні лівого стегна, в правій лобній та виличній ділянках, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що 10.01.18 р. близько 18 год. , рухаючись за кермом автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 по дорозі біля будинку № 52 по вул. Проомисловій у м. Львові , в напрямку вул. Б.Хмельницького, при об`їзді іншого транспортного засобу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Після вказаної події потерпіла була госпіталізована до ЛШМД. На наступний день після ДТП її провідував його батько та намагався дізнатись у її рідних про стан здоров`я та необхідну допомогу. Проте жодної інформації йому надано не було. Згодом, він кілька разів особисто приходив в медичний заклад, де проходила лікування потерпіла. Проте її сестра та мати просила їх не турбувати та не повідомили якої саме матеріальної допомоги потребує потерпіла. Вже в період розгляду справи судом він перерахував потерпілій 27 000 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди . Щиро кається у скоєному та просить звільнити його від кримінальної відповідності та передати на поруки колективу ТзОВ» Компанія «ФАХ»,де він працює на посаді спеціаліста по ремонту автомобілів. Вказаний колектив 12.03.18 р. прийняв рішення про взяття його на поруки.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що просить прийняти справедливе рішення у справі. Вказала ? що шкода в повній мірі їй обвинуваченим не відшкодована. Нею подано клопотання про залишення без розгляду цивільного позову, заявленого у даній справі . Роз`яснено право звертатись у цивільному провадженні. Крім того зазначила, що відразу після ДТП обвинувачений не надав їй жодної допомоги, не приходив до неї і в період перебування в медичному закладі. Дійсно ним перераховано кошти у розмірі 27 000 грн. як компенсація про понесені витрати. Щодо визначення покарання покладається на рішення суду.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, така стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами , які долучені до кримінального провадження. Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами в судовому засіданні не оспорювались ні обвинуваченим , ні іншими учасниками судового провадження, відтак згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд прийняв ухвалу про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведена повністю.

Суд вважає, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та передачу його на поруки колективу ТзОВ « Компаній «ФАХ» виходячи з наступного.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки (ст. 47 КК) може бути застосовано за сукупності таких умов: 1) вчинення злочину вперше; 2) вчинене посягання належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості (ч. 2 і ч. 3 ст. 12 КК); 3) щире каяття правопорушника ; 4) наявність клопотання колективу підприємства, установи чи організації про передачу особи йому на поруки.

Як вбачається із тексту протоколу № 1 загальних зборів трудового колективу ТзОВ`Компанія « ФАХ», де ОСОБА_4 працює на посаді спеціаліста по ремонту автомобілів, та клопотання колективу, обвинувачений теж приймав участь у голосуванні при вирішенні питання щодо взяття його на поруки . Між тим, у вказаних документах не зазначено, чи повідомляв сам ОСОБА_4 про обставини ДТП, та подальшу його участь у наданні допомоги потерпілі ; чи визнавав свою винуватість перед колективом , чи зобов`язувавсяся законослухняною поведінкою і сумлінною працею виправдати довіру колективу. Крім того, згідно протоколу загальних зборів колектив зазначає такі заходи виховного характеру, які будуть застосовані до обвинуваченого, як : залучення до активної роботи організації, проведення заходів з підвищення кваліфікації , участі в громадських рухах та профілактичної роботи, що на дамку суду не є достатніми заходами виховного характеру.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого , який позитивно характеризуються за місцем проживання та праці . Обставинами, які пом`якшують міру покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди . Обставин, що обтяжують покарання суд не знаходить .

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що міру покарання слід обрати обвинуваченому в межах санкції статті , за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу .

Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов слід залишити без розгляду на підставі заяви цивільного позивача від 05.09.18 р.

До стягнення з обвинуваченого підлягають витрати на проведення експертиз у розмірі 4004 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у предявленому обвинуваченні за ч . 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що складає 3 400 ( три тисячі чотириста ) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 4004 ( чотири тисячі чотири ) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Запобіжний захід не обирався.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова .

Суддя ОСОБА_1