Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

16 липня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 липня 2018 року задоволено клопотання заступника начальника слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Стовпець Дубенського району Рівненської області, де і проживає по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

Строк дії ухвали встановлений до 02 год. 36 хв. 31 серпня 2018 року.

В обгрунтування цього рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаних кримінальних правопорушень, а також наявність достатніх даних стверджувати, що існує реальний ризик можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. При цьому слідчий суддя вказав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить цю ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту або застави.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що у клопотанні не наведено доказів про перебування ОСОБА_7 у розшуку за вчинені раніше злочини на момент вчинення кримінального правопорушення і його затримано за вчинені ці злочини, а також щодо проведення оперативно-розшукових заходів для встановлення місця його знаходження та затримання, і що підозрюваний одразу після вчинення злочину зник із місця події та переховувався тривалий час від працівників правоохоронних органів, заховав знаряддя вчинення злочину. Окрім того, захисник зазначив, що до клопотання не додано доказів на підтвердження факту отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Також слідчим не надано доказів про наявність відбитків пальців ОСОБА_7 на вилучених знаряддях вчинення злочину. З огляду на вказані обставини, апелянт вважає, що органами досудового розслідування не доведено причетність його підзахисного до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

При цьому, апелянт наголосив на тому, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження існування ризиків перешкодити встановленню істини по справі, переховуватися від органів досудового розслідування або продовжити займатись злочинною діяльністю у разі знаходження ОСОБА_7 на волі. Також, слідчим суддею не було враховано, що на утриманні у підозрюваного знаходиться малолітня дитина.

Крім того, захисник зазначив, що слідчий суддя, в порушення вимог ч.3 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), обравши підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначив розмір застави. Також, на думку апелянта, слідчим суддею не було розглянуто можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник-адвокат ОСОБА_4 в апеляційній скарзі також ставить питання про скасування зазначеної ухвали у зв`язку з її необґрунтованістю та незаконністю. Свої вимоги апелянт мотивував тим, що в ухвалі помилково зазначено, що ОСОБА_7 після вчинення інкримінованих йому злочинів зник з місця пригоди та протягом тривалого строку переховувався, хоча між вчиненням злочинів і часом його затримання минуло близько години. При цьому, він сам повідомив місце свого знаходження та чекав групу швидкого реагування патрульної поліції. Тому, на його думку, не має підстав стверджувати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також на його думку не підтверджений ризик можливості впливу на свідків, оскільки вони є його близькими родичами та можуть відмовитись від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України. Крім того зазначив, що в ухвалі взагалі відсутнє обґрунтування можливості ОСОБА_7 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_4 , який підтримав апеляційні скарги та просив скасувати ухвалу та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що вони - скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» вказано, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.342 КК України, тобто в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов?язків, та за ч.2 ст.345 КК України - в умисному заподіяння працівникові правоохоронного органу ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов?язків.

Зібрані органами досудового розслідування докази - протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 02 липня 2018 року, протоколи огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_7 та території поблизу господарства по АДРЕСА_1 від 02 липня 2018 року, протокол огляду службового автомобіля від 02 липня 2018 року, а також пояснення ОСОБА_7 від 02 липня 2018 року на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вказаних злочинах.

Щодо тверджень адвоката ОСОБА_6 про відсутність у матеріалах провадження низки доказів, колегія суддів зауважує, що на даний час триває досудове розслідування даного кримінального провадження, завданням якого є проведення слідчих дій з метою виконання вимог ст.ст.92, 93 КПК щодо обов?язку доказування та збирання доказів.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину вбачається, що 02 липня 2018 року о 03 год. 50 хв. працівниками Дубенського ВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК.

02 липня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

Крім того, прокурором як під час розгляду клопотання у місцевому суді, так і при апеляційному розгляді, доведено наявність реальних ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК.

Так ризик можливості ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що підозрюваний після вчинення злочинів зник з місця події та переховувався певний час від працівників поліції, при цьому сховавши знаряддя вчинення злочину.

Ризик можливості незаконного впливу на свідків стверджується тим, що допитані свідки являються родичами та сусідами підозрюваного, тому у нього є реальна можливість впливу на них з метою зміни їх показів.

При цьому, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя, обґрунтовуючи необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не посилався на наявність ризиків можливості підозрюваного перешкоджати встановленню істини по справі, продовжити займатись злочинною діяльністю, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому доводи захисту в цій частині є безпідставними.

Крім того, наявність на утриманні у підозрюваного малолітньої дитини жодним чином не зменшують встановлених під час судового розгляду ризиків.

Також, заявляючи вимогу про зміну запобіжного заходу на домашній арешт захисник ОСОБА_6 не вказав, за якою саме адресою слід обрати даний запобіжний захід, оскільки вжите законодавцем словосполучення у ч.5 ст.181 КПК «житло цієї особи» охоплює випадки, коли підозрюваний є власником (співвласником) такого житла, зареєстрований у такому житлі або постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації. При цьому, при обранні даного виду запобіжного заходу слідчому судді, суду необхідно з`ясувати думку власника такого житла.

Посилання ж захисника на практику Європейського суду з прав людини у даному випадку не може слугувати як прецедент для скасування ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання було встановлено не лише наявність обґрунтованої підозри, але й наведено обґрунтування наявності реальних ризиків переховування від органів досудового розслідування та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які є сусідами, близькими родичами.

Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Отже не визначивши підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи захисника ОСОБА_6 в цій частині також позбавлені підстав.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому апеляційні скарги захисників-адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

При розгляді клопотання, слідчим суддею дотримано вимог ст.ст.178, 183, 194 КПК та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Під час апеляційного розгляду прокурор довів обгрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3