АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:656/242/18
Номер провадження 11-cc/791/245/18 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника - адвоката: ОСОБА_7

Підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Іванівського районного суду Херсонської області від 19 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Іванівського районного суду Херсонської області від 19 квітня 2018 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зобов`язано ОСОБА_8 не відлучатися із житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу органу досудового розслідування та суду, а також прибувати за викликом до органу досудового розслідування, суду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що слідчим суддею належним чином не взято до уваги вагомість наявних ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Так, про наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, свідчить те, що він проживає один і підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Також наявний ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки існують відомості щодо його причетності до насильницьких протиправних дій, вчинених в минулому. Крім того, характер вчиненого ним злочину може свідчити про можливі психічні розлади та захворювання ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, у судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, окрім наявності обґрунтованої підозри зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, суд зобов`язаний врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не лише при наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Натомість, відповідно до ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, слідчий суддя у повній мірі дотримався вказаних вимог і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки прокурором не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Обираючи саме цей вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходив із того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до 15 років, і підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, наведеними у клопотанні слідчого, що прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються.

Крім того місцевим судом встановлено, що стороною обвинувачення не доведено існування заявлених у клопотанні про обрання запобіжного заходу ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування чи вчинити новий злочин.

Посилання апеляційної скарги прокурора на необґрунтованість такого висновку слідчого судді та реальну можливість вчинення підозрюваним вказаних дій, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи із наступного.

Так, наявність існування ризику того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування стороною обвинувачення обґрунтовано тим, що підозрюваний не має неповнолітніх дітей, постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків.

Поруч із цим, як вірно зазначив суд першої інстанції, вказані доводи є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами провадження. Зокрема із матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 за постійним місцем свого проживання має стійкі соціальні зв`язки дорослих дітей, онуків, які проживають разом з ним в одному населеному пункті, є особою похилого віку і не працює, оскільки досяг пенсійного віку.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що на користь існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування також свідчить те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинення особливо тяжкого злочину і проживає один, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки сам факт підозри особи у вчиненні навіть особливо тяжкого злочину та суворість можливого судового вироку не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому факт того, що підозрюваний проживає один, також не вказує на існування ризику того, що він буде переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки в даному випадку слід враховувати і наявність у підозрюваного реальної можливості вчинити вказані дії, так як останній є особою похилого віку.

Крім того, органи досудового розслідування в клопотанні про застосування запобіжного заходу посилались на наявність ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інший злочин. Існування вказаного ризику стороною обвинувачення обґрунтовано тим, що характер вчиненого підозрюваним злочину, а також відомості про причетність ОСОБА_8 до заподіяння тілесних ушкоджень іншим особам в минулому, вказують на його агресивний характер та можливу наявність психічних розладів чи захворювань, у зв`язку із чим до підозрюваного ОСОБА_8 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

На думку колегії суддів існування вказаного ризику також не знаходить свого підтвердження, оскільки вказані посилання не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, матеріали провадження хоч і містять інформацію про факти заподіяння неповнолітній особі та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в 2010 та 2017 роках, проте зазначені відомості свідчать лише про можливу причетність ОСОБА_8 до вказаних подій, і не підтверджені будь-яким рішенням суду чи фактом застосування до ОСОБА_8 заходів кримінально-правового характеру.

Натомість згідно характеристики, наявної в матеріалах провадження, ОСОБА_8 характеризується позитивно (а.п.18), на обліку в органах пробації не перебував (а.п.22), на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває (а.п.23).

Таким чином існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення також не доведено.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Чинним КПК не передбачено, що єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи апеляційної скарги, були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин провадження було прийняте відповідне рішення.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , не встановлено.

З огляду на викладене, підстав для скасування судового рішення та застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це ставить питання прокурор, колегія судді не знаходить, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Іванівського районного суду Херсонської області від 19 квітня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2