Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1486/17
н/п 1-кп/490/341/2018
ВИРОК
Іменем України

06 листопада 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

їх захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0003244, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області, є громадянином України, неодруженим, має середньо-спеціальну освіту, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим:

- 06 квітня 2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням строком на три роки;

- 20 березня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до п`яти років шести місяців позбавлення волі;

- 20 квітня 2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до шести років позбавлення волі;

- 20 грудня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням ухвали від 31.07.2018 Апеляційного суду Миколаївської області, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до шести років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, та

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

12 липня 2016 року, близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 38/2 по вул. Декабристів в м. Миколаєві, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, повторно, підійшовши ззаду до ОСОБА_8 , застосував до останнього насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а саме схопив його передпліччям лівої руки за шию, почав її здавлювати та застосував газовий балончик, виприснувши його вміст в обличчя ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви, що за ступенем тяжкості належить до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого, зірвавши з шиї, відкрито викрав майно ОСОБА_8 загальною вартістю 75 000 грн., а саме золотий ланцюжок вагою 40 грамів, вартістю 60 000 грн. з золотим хрестиком вагою 10 грамів, вартістю 15 000 грн., з викраденим з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім цього, 24 серпня 2016 року, близько 05 год. 00 хв., знаходячись біля квіткового ринку, розташованого неподалік від будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вступили у злочинну змову, спрямовану на заволодіння майном перехожих із застосуванням насильства, після чого з метою реалізації спільного умислу підійшли до подружжя ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , та ОСОБА_5 відразу застосував газовий балончик, виприснувши його вміст спочатку в обличчя ОСОБА_10 , а потім в обличчя ОСОБА_9 .. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 збили з ніг ОСОБА_10 і стали наносити йому удари руками і ногами в обличчя, і своїми діями спричинили цьому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців повік лівого ока, крововиливу у білкову оболонку лівого ока, саден лівої скулової області, припухлості м`яких тканин голови праворуч, що за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень. У цей час до них підбігла ОСОБА_9 , яка намагалася захистити свого чоловіка, у зв`язку з чим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли їй удари руками в область голови та тулубу, і своїми діями спричинили останній тілесні ушкодження у вигляді змін ділянок шкіри навколо правого і лівого ока, крововиливу у білкову оболонку правого ока, синців на верхніх та нижніх кінцівках, на верхній губі, садна на спинці носу, рани слизової верхньої губи, що за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Під час вказаних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вдалося вихопити жіночу сумку ОСОБА_9 , в якій знаходилися мобільний телефон "Lenovo A 1000" ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1 020 грн., паспорт громадянки України на її ім`я, три банківські картки, грошові кошти, а також інші особисті речі, які не становлять для потерпілої матеріальної цінності. Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме мобільним телефоном "Lenovo A 1000" ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , вартістю 1 020 грн. Заволодівши вказаним майном потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, винним він себе визнає частково та під час допиту повідомив, що у 2016 році, точної дати не пам`ятає, близько 4-5 години ранку, він, їдучі у маршрутці, побачив потерпілого ОСОБА_12 , на якому був золотий ланцюжок. Потерпілий вийшов на зупинці "Декабристів", і він вийшов за ним. Слідуючи за потерпілим в одному з дворів він наблизився до останнього ззаду, схопив його одною рукою за плече, бризнув йому в обличчя з газового балончика, зірвав золотий ланцюжок з золотим хрестиком і втік. Викрадені прикраси потім продав. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 в частині стягнення з нього 75 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди визнає повністю, в частині стягнення компенсації моральної шкоди - частково, вважає 10 000 грн. справедливою компенсацією моральної шкоди, завданої цим злочином. Крім цього, також у 2016 році, точної дати не пам`ятає, але на вулиці було тепло, він та ОСОБА_13 перебували на дискотеці. У ОСОБА_13 виникла сварка з потерпілим. Пізніше ОСОБА_13 побачив, що потерпілий знімав гроші з банкомату, і запропонував його пограбувати. Коли він відмовився, ОСОБА_13 попросив в нього газовий балончик, який він віддав останньому. Пізніше він все ж погодився пограбувати потерпілих. З метою пограбувати потерпілих (чоловіка та жінку) він і ОСОБА_13 наблизилися до них. ОСОБА_13 бризнув балончиком в обличчя потерпілому. Той упав та почав тримати його ( ОСОБА_14 ) за ногу. Між ним та потерпілим почалася боротьба. Він побачив, що ОСОБА_13 почав тікати, та побіг за ним, вихопивши при цьому мобільний телефон та сумку. Один телефон він віддав ОСОБА_13 , а інший продав за 600 грн., віддавши ОСОБА_13 200 грн.. У вчиненому щиро кається.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, винним він себе визнає частково та під час допиту повідомив, що він, ОСОБА_14 , потерпілий ОСОБА_15 та дружина останнього перебували на дискотеці в районі вул. 3-тя Слобідська. У нього з потерпілим виникла суперечка через пиво. Коли потерпілі пішли, він побачив, що ОСОБА_10 знімає з банкомату кошти, та запропонував ОСОБА_14 пограбувати потерпілих. ОСОБА_14 не хотів цього робити, і він попросив в нього балончик, сказавши, що сам це зробить. ОСОБА_14 дав йому балончик. Потім ОСОБА_14 все ж погодився пограбувати потерпілих, і вони пішли за останніми. Щоб не було видно облич, вони зняли футболки і надягли їх на голови. Коли вони підішли до потерпілих, він приснув з балончика в обличчя потерпілому. Той його вдарив. У нього потемніло в очах і, коли прийшов до тями, побачив, що ОСОБА_14 і потерпілий б`ються. Він вихопив сумку і побіг у двори. ОСОБА_16 сумці був мобільний телефон білого кольору, який ОСОБА_14 продав за 600 грн. через свого знайомого. З цього він ( ОСОБА_13 ) отримав 200 грн.. Також в сумці були паспорт, гаманець і косметика. Також ОСОБА_14 дав йому мобільний телефон чорного кольору, який він заклав у ломбард. Детально події, що відбувалися, він не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому щиро кається.

Крім власних показань обвинувачених, їх вина у вчиненні злочинів за обставин, наведених на початку мотивувальної частини вироку, підтверджується сукупністю інших доказів, досліджених під час судового розгляду.

Так, будучи допитаним судом потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що дату за збігом часу не пам`ятає, приблизно в червні-липні 2016 року, вранці, він повертався додому. У дворі його будинку АДРЕСА_4 , в районі другого під`їзду, до нього ззаду хтось підбіг і схопив за горло, а потім бризнув з балончика в обличчя. Це його осліпило, і він почав навмання махати руками. Одночасно з цим, хтось зірвав з його шиї золотий ланцюжок з золотим хрестиком. Він дійшов додому, а потім до сусіда і звідти викликав міліцію.

Згідно дослідженого судом висновку судово-медичної експертизи № 1181 від 29.07.2016, у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви, яке могло утворитися від дії якоїсь хімічної речовини і за ступенем тяжкості належить до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані показання потерпілого і висновок судово-медичної експертизи № 1181, у сукупності із показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 не залишають сумнівів у доведеності вини останнього у відкритому викраденні майна цього потерпілого за обставин, наведених на початку мотивувальної частини вироку.

Разом з тим, суд вважає неправильною кваліфікацію стороною обвинувачення цих дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки суду не надано жодних доказів того, що насильство застосоване обвинуваченим до потерпілого ОСОБА_8 було небезпечним для життя і здоров`я. Так, зокрема, із зазначеного вище висновку судово-медичної експертизи слідує, що спричинені ОСОБА_4 . ОСОБА_8 тілесні ушкодження не потягли за собою навіть короткочасного розладу здоров`я. За таких обставин, застосоване ОСОБА_4 до цього потерпілого насильство неможливо кваліфікувати як таке, що є небезпечним для життя і здоров`я.

З огляду на наведене, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 в частині відкритого викрадення майна ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж - відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерплого, вчинений повторно.

Вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині заволодіння майном потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_10 за обставин, наведених на початку мотивувальної частини вироку, суд також вважає доведеною поза розумним сумнівом наступними доказами, у сукупності з зазначеними вище показаннями обвинувачених.

Будучи допитаною у суді потерпіла ОСОБА_18 повідомила, що у ніч на 24 серпня 2016 року вона зі своїм чоловіком ОСОБА_10 відпочивали у паб-клубі. Там вона бачила обох обвинувачених. Далі вони вийшли на вулицю, і на квітковому ринку в районі вул. 3-ї Слобідської чоловік купив їй квіти. Коли вони знаходилися за ринком, до них з чоловіком наблизилися двоє чоловіків з надягнутими на голови футболками. Заприскали газовим балончиком обличчя чоловіку та їй і почали бити чоловіка. Вона кинулася захищати чоловіка. Захищаючись чоловік зірвав з одного з нападників футболку. Цим нападником був ОСОБА_14 . У цьому вона абсолютно впевнена, оскільки добре розгледіла його обличчя. Чоловіка вони били по голові, повалили його на землю і знову заприскали обличчя з балончика. Коли вона накинулася на ОСОБА_14 , той її вдарив в обличчя. В неї з носа потекла кров, стала боліти голова, а тому подальші події вона пам`ятає погано. Хтось після нанесеного їй удару, припускає, що ОСОБА_14 , оскільки він розташовувався ближче до неї, вихопив у неї сумку, в якій знаходився її мобільний телефон марки Леново білого кольору, паспорт, гаманець з грошима і косметика. Коли нападники втекли, вони звернулися по допомогу до перехожих, і ті викликали міліцію та швидку.

Іще під час досудового розслідування в ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпіла серед інших осіб упізнала ОСОБА_4 як одну з двох осіб, що здійснили напад, з голови якого, захищаючись, її чоловік зняв футболку, що підтверджується відповідним протоколом від 02.12.2016.

З дослідженого судом висновку судово-медичної експертизи № 1465 від 26.08.2016 слідує, що під час її огляду експертом 26 серпня 2016 року об 11.15 у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді змін ділянок шкіри навколо правого і лівого ока, крововиливу у білкову оболонку правого ока, які могли утворитися внаслідок хімічного опіку якимось газом, а також у вигляді синців на верхніх та нижніх кінцівках, на верхній губі, садна на спинці носу, рани слизової верхньої губи, які могли утворитися від не менше як 7-ми ударних дій тупими твердими предметами, що ними могли бути руки, ноги та інше, а також що за ступенем тяжкості виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_10 суду повідомив, що у ніч на 24 серпня 2016 року він з дружиною відпочивав спочатку у барі "Грінлайн", а потім у барі "Барбарис", розташованих на вул. Дзержинського в м. Миколаєві. Коли відпочивали у барах на оточуючих він уваги не звертав. Потім вони пішли на квітковий ринок, що на тій же вулиці. Це було приблизно о 5 годині ранку. Там він придбав дружині квіти. Вони зайшли за ринок, і тоді на них стався напад. Він не бачив як до них підійшли, оскільки розташовувався спиною до нападників, яких було двоє. Йому заприскали очі з балончика. Він став з кимсь боротися. Його повалили на землю та іще раз бризнули в обличчя з балончика, наносили удари по голові. Що в цей час відбувалося з дружиною, він не бачив. Одного з нападників він тримав за ногу. Коли нападники втекли, він виявив, що з передньої кишені його джинсів зник його мобільний телефон "Леново А 1000" чорного кольору.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1464 від 26.08.2016, під час його огляду експертом 26 серпня 2016 року о 10.55 у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців повік лівого ока, крововиливу у білкову оболонку лівого ока, саден лівої скулової області, припухлості м`яких тканин голови праворуч, що за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень та утворилися: крововилив у білкову оболонку лівого ока - внаслідок опіку якимсь газом, а інші - від не менш як 3-х ударних дій тупими твердими предметами, що ними могли бути руки, ноги та інше.

Як слідує з повідомлень ломбарду "Гроші тут" мобільний телефон марки "Lenovo A 1000" ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 був закладений до цього ломбарду 30 серпня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_5 , а мобільний телефон "Lenovo A 1000" ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 - ОСОБА_19 ..

З заяви останнього від 06.12.2016 у сукупності зі змістом протоколу огляду від 07.12.2016 слідує, що ОСОБА_19 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон "Lenovo A 1000" ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який він закладав на прохання ОСОБА_20 , що узгоджується із показаннями обвинувачених про те, що вказаний телефон вони продали через свого знайомого.

У сукупності, наведені вище показання обвинувачених, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також висновки судово-медичних експертиз та інші досліджені судом письмові докази, свідчать про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинувачених у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за обставин, викладених в обвинувальному акті та на початку мотивувальної частини вироку.

Дії обвинувачених стороною обвинувачення в частину нападу на цих потерпілих правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України як розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, оскільки внаслідок неправильної кваліфікації дій ОСОБА_4 в частині епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_8 стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 щодо потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неправильно кваліфіковано як розбій, вчинений повторно, суд вважає за необхідне виключити ознаку повторності вчинення розбою з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, враховуючи іще й той факт, що суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що до моменту нападу на цих потерпілих обвинувачений ОСОБА_4 вчинив будь-який інший розбій.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив умисні корисливі тяжкі злочини, його особу, а саме те, що він є раніше судимим за вчинення корисливого злочину, вчинив злочини у період строку випробування, призначеного судом при звільненні від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, має певне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, як обставину, що обтяжує покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - рецидив злочинів, як обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - чотири роки шість місяців позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, та, на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених основних покарань і приєднання до остаточно призначеного основаного покарання зазначеного вище додаткового, за сукупністю вказаних вище злочинів - покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Таке покарання відповідає особі цього обвинуваченого, а також характеру та тяжкості вчинених ним злочинів.

Крім цього, на підставі ч.ч. 3, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних вище злочинів і злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, за які ОСОБА_4 засуджено вироками від 20.03.2017 Заводського районного суду м. Миколаєва, від 20.04.2017 Ленінського районного суду м. Миколаєва, від 20.12.2017 Заводського районного суду м. Миколаєва, з урахуванням ухвали від 31.07.2018 Апеляційного суду Миколаївської області, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю до шести років позбавлення волі, суд вважає за необхідне шляхом часткового складання основних покарань та приєднання до остаточно призначеного основаного покарання додаткового покарання у виді конфіскації майна, остаточно призначити для відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення цього обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, має певне місце проживання, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує - щире каяття.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією 1/2 частини майна, що належить йому на праві приватної власності.

Таке покарання відповідає особі цього обвинуваченого, характеру та тяжкості вчиненого ним злочину, а також є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_21 підлягає частковому задоволенню.

Зокрема, в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь цього потерпілого 75 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином (вартості викрадених золотого ланцюжка вагою 40 грамів та золотого хрестика вагою 10 грамів), позовні вимоги потерпілого визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі, з огляду на що на підставі ст. 1166 ЦК України, в цій частині позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позов потерпілого ОСОБА_21 в частині стягнення на його користь з ОСОБА_4 75000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, обвинуваченим ОСОБА_4 визнаний частково. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що вважає справедливою компенсацією моральної шкоди, завданої цьому потерпілому, стягнення з нього 10 000 грн..

З урахуванням вимог розумності та справедливості, яких суд має додержуватися при визначенні грошової компенсації моральної шкоди, а також приписів закону, відповідно до яких моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.(ч.ч.3, 4 ст. 23 ЦК України), суд погоджується із ствердженням обвинуваченого, що грошова компенсація моральної шкоди, завданої злочином потерпілому ОСОБА_8 , у заявленому останнім розмірі, є очевидно неспіврозмірною із глибиною, характером та тривалістю завданих йому злочином душевних страждань, а тому вважає за необхідне задовольнити ці вимоги, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, в обсязі визнаному обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Речовий доказ - мобільний телефон "Lenovo A 1000" ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що є власністю ОСОБА_9 та відданий їй на зберігання до рішення суду, слід вважати повернутим за належністю.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у період з 18 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року, (як це встановлено вироком від 20.12.2017 Заводського районного суду м. Миколаєва, що набрав законної сили 31.07.2018), а також у період з 30 червня 2017 року (тобто з дня винесення ухвали від 30.06.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва про залишення засудженого ОСОБА_4 у СІЗО для розгляду цього кримінального провадження) по день набрання вироком законної сили включно, слід зарахувати у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного цьому обвинуваченому, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - чотири роки шість місяців позбавлення волі;

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених основних покарань та приєднання до остаточно призначеного основаного покарання зазначеного вище додаткового, за сукупністю вказаних вище злочинів, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних вище злочинів та злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, за які ОСОБА_4 засуджено вироками від 20.03.2017 Заводського районного суду м. Миколаєва, від 20.04.2017 Ленінського районного суду м. Миколаєва, від 20.12.2017 Заводського районного суду м. Миколаєва, з урахуванням ухвали від 31.07.2018 Апеляційного суду Миколаївської області, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю до шести років позбавлення волі, шляхом часткового складання основних покарань та приєднання до остаточно призначеного основаного покарання додаткового покарання у виді конфіскації майна, остаточно призначити для відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Строк відбування ОСОБА_4 призначеного основного покарання відраховувати з 18 листопада 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у період з 18 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року (як це встановлено вироком від 20.12.2017 Заводського районного суду м. Миколаєва, що набрав законної сили 31.07.2018), а також у період з 30 червня 2017 року (тобто з дня винесення ухвали від 30.06.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва про залишення засудженого ОСОБА_4 у СІЗО для розгляду цього кримінального провадження) по день набрання вироком законної сили включно, зарахувати у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного цьому обвинуваченому, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією 1/2 частини майна, що належить йому на праві приватної власності.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі відраховувати з моменту приведення вироку до виконання в частині позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 :

- 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень - в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої злочином;

- 10 000 (десять тисяч) гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Речовий доказ - мобільний телефон "Lenovo A 1000" ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що є власністю ОСОБА_9 та відданий їй на зберігання до рішення суду - вважати повернутим за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 - у той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий: