Комінтернівський районий суд м.Харкова
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001941 від 21.08.2015, № 0001779 від 26.08.2015, № 0002222 від 22.09.2015, № 0002091 від 10.09.2015, № 0002353 від 08.10.2015, № 0001347 від 04.06.2015, № 0001979 від 16.09.2015 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 185 КК України, суд-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_4 . Стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 03 червня 2018 року.

У судове засідання з`явились прокурор, обвинуваченого ОСОБА_4 доставлено конвоєм.

Прокурор у судовому засіданні вважав за доцільне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження строків тримання під вартою не заперечував, покладався на розсуд суду.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання проте, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою (рішення у справі "Яблонський проти Польщі". Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі", та "Смирнова проти Росії").

Вислухавши сторони кримінального провадження, суд виходить із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень та імовірну можливість продовження ним протиправної поведінки в подальшому, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також з метою запобігання тиску на свідків.

Таким чином, суд виходить із того, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Судовий розгляд щодо розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001941 від 21.08.2015, № 0001779 від 26.08.2015, № 0002222 від 22.09.2015, № 0002091 від 10.09.2015, № 0002353 від 08.10.2015, № 0001347 від 04.06.2015, № 0001979 від 16.09.2015 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 185 КК України відкласти на 11-00 год., 14 травня 2018 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрану міру запобіжного заходу тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі на 60 днів.

Строк дії ухвали до 02 липня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя- ОСОБА_1