Справа № 444/802/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/452/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0000255 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості від 28 березня 2018 року, укладену між прокурором Жовківського відділу Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 00 коп.
Речові докази, а саме: паспорт серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_10 повернути власнику ОСОБА_6 .
Згідно з вироком ОСОБА_6 , в серпні місяці 2017 року, точної дати слідством не встановлено, знаходячись в м.Варшава Республіці Польща, де перебував по приватних справах, у невстановленої слідством особи по імені ОСОБА_11 , отримав паспорт виданий на ім"я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 та достовірно знаючи про те, що в нього внесені неправдиві відомості, щодо перебування його на тимчасовому консульському обліку в консульському відділі Посольства України в Республіці Польщі, неодноразово використовував його для перетину державного кордону.

Так, 03.03.2018 року , при перетені державного кордону України, в відділі прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", працівниками прикордонної служби був затриманий громадянин України ОСОБА_6 , який під час проходження паспортного контролю , пред"явив паспорт серії НОМЕР_1 виданий на його ім"я та намагався перетнути кордон по підробленому паспорту, а саме у якому є підроблений штамп Посольства України в Республіці Польща, щодо перебування його на тимчасовому консульському обліку в консульськрому відділі, де виявлено відмінність конфігурації літер та інтервалів між ними, граматичні помилки в реквізитах, невідповідність зірочок в низу герба.
На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок в частині вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні та ухвалити в цій частині новий вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2018 року між прокурором Жовківського відділу Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 ; ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень; речовий доказ: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_10 , залишити у матеріалах кримінального провадження.
В обґрунтування покликається на те, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні. Вказує, що у резолютивній частині вироку на підставі угоди, згідно із ч.3 ст. 475 КПК України, повинно міститись рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженого сторонами покарання за кожним з обвинувачень та остаточне покарання, а також інші відомості, передбачені ст. 374 цього Кодексу. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що вирішення питання про долю речових доказів не є предметом досягнення домовленостей сторін угоди, а рішення з цього питання приймається виключно судом.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_12 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.
Висновок суду про вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України за обставин, описаних у вироку є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у вироку.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 учасниками кримінального провадження не оспорюється.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що згідно із п.12 ч.1 ст. 368 КПК України, увалюючи вирок, суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Згідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішує суд під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Більше того, згідно з п.7 ч.9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява N 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи».
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданому на ім`я ОСОБА_10 , є фіктивний відбиток штампу про прийняття останнього на тимчасовий консульський облік у консульському відділі Посольства України в Республіці Польща до 21 грудня 2018 року.
Проте вказаних вимог закону України суд першої інстанції не дотримався та ухвалив речові докази, а саме паспорт серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_10 повернути власнику ОСОБА_6 .
Таким чином, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні та вважає доводи апелянта в цій частині обґрунтованими.
Згідно із п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разів інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2018 року щодо ОСОБА_10 слід змінити у частині вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2018 року в частині вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні змінити.

Речовий доказ: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_10 , залишити у матеріалах кримінального провадження.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня протягом трьох місяців може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4