Провадження № 11-кп/792/451/18
Справа № 686/8697/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

доповідача - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006507 від 10.10.2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Проценкове Херсонського районну Херсонської області, громадянина України, українця, одруженого, пенсіонера, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 1500 грн.
За вироком суду 10.10.2016 року близько 14 години ОСОБА_7 , знаходячись в загальному коридорі на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , на грунті конфлікту із своїм сусідом ОСОБА_9 , умисно, кулаком правої руки наніс останньому один удар в обличчя, в область перенісся, внаслідок чого спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді забійної рани перенісся, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Обвинувачений ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі, просить скасувати вирок місцевого суду і закрити кримінальне провадження. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та не встановлення достатніх доказів для доведення його вини. Вказує на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому в нього не було, як і не було конфлікту між ним та потерпілим та непорозуміння між потерпілим і його дружиною. Саме ОСОБА_9 вилив окріп на ОСОБА_11 , спричинивши їй опіки, внаслідок чого вона звернулась до правоохоронних органів. Свідок ОСОБА_12 не була присутня під час усіх подій, під час допиту висловлювала лише припущення. Свідок ОСОБА_13 підтвердив наявність опіків у його дружини. Експерт ОСОБА_14 , в судовому засіданні, повідомила, що свій висновок зробила на тих відомостях, які вже були зафіксовані у наданих їй документах, через значний проміжок часу від самої події і стверджувала про можливість виникнення наявних у ОСОБА_9 ушкоджень від будь-якого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, зокрема, кулака руки, каструлі, тощо. Судом першої інстанції безпідставно надано перевагу показам потерпілого щодо механізму отримання тілесного ушкодження та відхилено його покази з приводу того, що ОСОБА_9 самостійно собі наніс удар каструлею в область перенісся, що не виключає експерт. Через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, не погоджується і з відшкодуванням моральної шкоди ОСОБА_9 . Крім того, вважає, що потерпілий не довів спричинення йому душевних страждань.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку потерпілого та його представника, прокурора, які вважають вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні потерпілому ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження, за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність у нього умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , достовірних доказів на підтвердження його обвинувачення, неналежну оцінку судом доказів і необґрунтоване, у зв`язку з цим, його засудження спростовуються матеріалами кримінального провадження і є безпідставними.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції та під час розгляду кримінального провадження в апеляційному суді показав, що дійсно 10.10.2016р. близько 14 години, він, будучи в себе в квартирі, почув крики та гуркіт, вийшов та побачив як ОСОБА_9 каструлею б`є його дружину, після чого, правою рукою наніс йому підзатильник, у відповідь ОСОБА_9 розвернувся і каструлею наніс йому удар в область щоки, після чого він схопив каструлю і дав йому лівою рукою ще один підзатильник. В цей час ОСОБА_9 потягнув каструлю до себе і нею наніс собі удар по переніссі, потім він його відштовхнув від себе. Умислу заподіяти тілесні ушкодження потерпілому у нього не було. Він захищався, оскільки ОСОБА_9 вилив на його дружину окріп та вона отримала опіки. Заявлений цивільний позов не визнає.
Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не погодився з його доводами про непричетність до заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, оскільки його вина підтверджується дослідженими судом доказами.

За показаннями потерпілого ОСОБА_9 , у вказаний у вироку час та місці, коли він із кухні ніс посуд, в якому була гаряча вода, в коридорі між ним та дружиною ОСОБА_7 виникло непорозуміння, остання кинулась на нього, зловившись за посуд, внаслідок чого окріп вилився на них, почались крики. ОСОБА_7 вдарив його по голові зверху та наніс один удар кулаком правої руки в область перенісся. Після цього вийшла його дружина і конфлікт припинився.
Зазначені обставини потерпілий підтвердив під час проведення з його участю слідчого експерименту від 07.04.2017 року із застосуванням відеозапису, під час якого він вказав на обставини, за яких йому було нанесено тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_12 , в суді першої інстанції, підтвердила покази свого чоловіка ОСОБА_9 та повідомила, що вона вийшла з квартири на шум і побачила бійку, як ОСОБА_7 бив ОСОБА_9 .
За показаннями свідка ОСОБА_11 , між нею та потерпілим ОСОБА_9 на коридорі стався конфлікт, на крики вийшов її чоловік та заступився за неї.
Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що приїхавши на виклик, на місці з`ясували, що стався конфлікт між сусідами по АДРЕСА_2 .
Вказані показання потерпілого та свідків узгоджуються між собою, тому суд обґрунтовано взяв їх до уваги, оскільки будь-яких підстав вважати їх недостовірними, під час розгляду кримінального провадження, здобуто не було.

Ці показання потерпілого також узгоджуються з даними:

-висновку експертизи № 1478 від 16.12.2016 р., відповідно до якого у ОСОБА_9 , станом на 10 жовтня 2016 року, виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана перенісся, що могла утворитись від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, термічний опік правого променевого-зап`ясного суглобу, правої кисті, в проекції 1-ї п`ясної кістик лівої кисті, що могли утворитись від локальної дії речовини з високою температурою. Дані тілесні ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлений згідно даних судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 рубець м`яких тканин перенісся, міг бути слідом загоєння вищевказаної рани. Локалізація та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не характерні та не специфічні для їх утворення при падінні потерпілого з висоти власного зросту;
-висновку експерта за № 356 від 14.04.2017 року, яким підтверджується виявлені у ОСОБА_9 станом на 10.10.2016 року тілесні ушкодження, що зафіксовані у висновку експерта за № 1478 від 16.12.2016р. і механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого відповідає показам, даним ним під час проведення слідчого експерименту, які відображені в протоколі від 07.04.2017р;
-показами в суді першої інстанції експерта ОСОБА_14 , яка підтвердила, що виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитись від тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулак руки та підтвердила дані нею на досудовому розслідуванні висновки.
З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки характер, локалізація, час утворення тілесних ушкоджень в потерпілого ОСОБА_9 відповідають його показанням та фактичним обставинам кримінального провадження.

Тому кваліфікація злочинних дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, є правильною.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції досліджені всі фактичні обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення, а тому доводи апеляційної скарги про однобічність відтворення у вироку показань свідків, та не надання належної правової оцінки їх показанням, які вони давали на користь ОСОБА_7 , а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є надуманими.

Показання потерпілого та свідків, на які посилається у вироку суд, як на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні цього злочину, у колегії суддів не викликають сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою та висновком судово-медичної експертизи і в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні вказаних дій.

Піддавати сумніву показання потерпілого та свідків, навіть тих, які не були безпосередніми очевидцями вчинення ОСОБА_7 злочинних дій, а саме ОСОБА_12 , на які є посилання в апеляційній скарзі, у суду першої інстанції підстав не було, не вбачає таких і колегія суддів, оскільки вони узгоджуються між собою, з даними висновків експертиз та частково з показаннями самого обвинуваченого.
Матеріали провадження не містять будь-яких даних, не надані такі і апелянтом, які б свідчили що вказані свідки є особами, заінтересованими у справі, тому показання вказаних свідків суд правильно визнав за достовірні.

Суд правильно розцінив критично показання свідка ОСОБА_11 , в тій частині, що обвинувачений захищався від нападу ОСОБА_9 , так як вони спростовуються дослідженими доказами і суперечать фактичним обставинам. Крім того, вона є дружиною обвинуваченого і зацікавлена у вирішенні справи.

Посилання апеляційної скарги на можливість спричинення потерпілим тілесних ушкоджень самому собі, не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, спростовуються висновками експертиз № 356 від 14.04.2017 року, яким підтверджується виявлені у ОСОБА_9 станом на 10.10.2016 року тілесні ушкодження, що зафіксовані у висновку експерта за № 1478 від 16.12.2016р. і відповідність механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого показам, даним ним під час проведення слідчого експерименту, які відображені в протоколі від 07.04.2017р.
Вказані висновки судово-медичних експертиз є послідовними, не містять суперечностей та повністю відповідають вимогам ст. ст.101,102,242 КПК України, експерт, який їх складав був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого злочину, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду, в цій частині, відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченому покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема, що ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, не судимий, обставину, що обтяжує покарання - скоєння злочину щодо особи похилого віку, відсутність пом`якшуючих покарання обставин і обґрунтовано прийшов до висновку, що до обвинуваченого слід застосувати покарання у виді штрафу, у межах санкції ч.1 ст.125 України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого про зменшення суми стягнення моральної шкоди на користь цивільного позивача, то вони є необґрунтованими.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Місцевий суд вказаних вимог закону дотримався.

Так, судом в повній мірі враховано, що потерпілому завдана шкода у зв`язку з ушкодженням здоров`я, який переніс біль та страждання, з урахуванням характеру правопорушення та глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливостей їх реалізації, стресу та часу необхідного для відновлення попереднього стану здоров`я, характеру та виду тілесних ушкоджень, матеріального становища обвинуваченого, а також засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає що місцевий суд обґрунтовано визначив розмір морального відшкодування до 1500 грн., включно, яких буде достатньо для моральної компенсації потерпілому, завданих йому моральних страждань від злочину.

Така грошова сума, на думку колегії суддів, є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілого, так і обвинуваченого.

Порушень чинного законодавства, які б істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі колегією суддів не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2