Справа № 520/9828/18
Провадження № 1-кп/520/985/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження №0001228 від 10.04.2018 року відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рівне, Тарутинського району, Одеської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, працюючого за наймом, не одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2018 року о 10 годин ОСОБА_6 , діючи умисно з метою викрадення чужого майна, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, шляхом підбору ключа, незаконно проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 та шляхом зриву навісного замка проникли до кімнати, яка знаходиться в користуванні потерпілого ОСОБА_5 згідно договору оренди житлового приміщення, де реалізуючи свій злочинний намір заволоділи грошовими коштами у розмірі 7000 гривень та 800 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.04.2018 року складає 20942 гривень 76 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 27942 гривень 76 копійок.

Після чого, утримуючи викрадене майно ОСОБА_6 разом з невстановленою особою, намагались покинути приміщення квартири, однак в цей час були застигнуті на місці скоєння злочину потерпілим ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_8 , які повернулися додому. Потерпілий ОСОБА_5 , знаходячись біля вхідної двері зазначеної квартири і побачивши ОСОБА_6 разом з невстановленою особою, які вибігали з квартири, намагався перешкодити їм та затримати зазначених осіб, у зв`язку з чим потерпілий біля вхідної двері схопив невстановлену особу, з якою вступив у боротьбу, а в цей час ОСОБА_6 відштовхнув від себе ОСОБА_8 та намагався невстановленим під час досудового розслідування предметом нанести ОСОБА_5 1 удар в область тулубу, але не зміг цей намір реалізувати, оскільки ОСОБА_5 ухилився від удару. В цей час невстановлена особа вирвалася з рук потерпілого та спільно з ОСОБА_6 , утримуючи відкрито викрадене майно втекли з місця скоєння злочину, отримавши можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 27942 гривень 76 копійок.

Згодом матеріальна шкода потерпілому була добровільно відшкодована обвинуваченим ОСОБА_6 . Матеріальні збитки відсутні.

Своїми діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України -відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, фактичні обставини не оспорює, згоден з кваліфікацією його дій та пояснив суду, що з потерпілим ОСОБА_5 він давно знайомий, оскільки вони є земляками.

Йому було відомо, що у потерпілого за місцем проживання є грошові кошти готівкою, якими він вирішив заволодіти. Він заздалегідь домовився з малознайомим йому хлопцем викрасти гроші у потерпілого. 10.04.2018 року о 10 годин він разом з малознайомим йому хлопцем прибули до квартири, в якій орендував кімнату потерпілий ОСОБА_5 , де шляхом підбору ключа, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 . Знаходячись у приміщенні квартири вони зірвали навісний замок та проникли до кімнати, де проживав потерпілий. У кімнаті потерпілого вони заволоділи грошовими коштами у розмірі 7000 гривень та 800 доларів США.

Після чого, з викраденими грошима вони намагались покинути приміщення квартири, однак в цей час були застигнуті на місці скоєння злочину потерпілим ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_8 , які повернулися додому. Потерпілий ОСОБА_5 побачив, що вони намагаються вибігти з квартири та намагався їх затримати, схопив хлопця, який з ним разом заволодів грошима потерпілого, а в цей час він відштовхнув від себе ОСОБА_8 та намагався нанести ОСОБА_5 1 удар в область тулубу, але не зміг цього зробити, оскільки ОСОБА_5 ухилився від удару. В цей час другий хлопець вирвався з рук потерпілого та спільно з ним з викраденими грошима втекли з місця скоєння злочину, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 27942 гривень 76 копійок.

Згодом він добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду.

Цивільний позов потерпілого про стягнення з нього моральної шкоди в сумі 30000 гривень визнає в повному обсязі. У скоєнні злочину щиро кається, просить суд не позбавляти його волі, врахувати, що злочин він скоїв вперше, має на утриманні малолітню доньку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

-Витягом з ЄРДР від 10.04.2018 року;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 10.04.2018 року;

-Протоколом огляду місця події від 10.04.2018 року з фото таблицями;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2018 року з фототаблицями;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2018 року;

-Протоколом огляду предмету оптичного диску з відеозаписом від 14.04.2018 року;

-Постановами про залучення речових доказів від 13.04.2018 року та від 14.04.2018 року;

На підставі досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що докази по справі є належними, допустимими, достовірними, достатніми які повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що обставини які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає, щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, позицію потерпілого, який просить суд не позбавляти волі обвинуваченого.

Згідно викладених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, що повністю визнав свою вину у скоєнні злочину і щиро кається у скоєнні злочину, добровільно відшкодував матеріальну шкоду, згоден на відшкодування моральної шкоди потерпілому, а також що ОСОБА_6 в м.Одесі має міцні соціальні зв`язки, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 не представляє таку небезпеку для суспільства, яка потребує його ізоляції від суспільства, тому суд вважає, що не втрачена можливість виправлення обвинуваченого без реального позбавлення його волі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що недоцільно призначати обвинуваченому ОСОБА_6 реальне покарання у виді позбавлення волі, та вважає можливим на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілий ОСОБА_5 подав по справі цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в сумі 30 000 грн. на його користь.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що скоєння обвинуваченим злочину відносно нього для нього було сильним моральним потрясінням, оскільки він з дитинства знає ОСОБА_6 , підтримував з ним дружні стосунки, вони разом грали у футбол. В результаті скоєння злочину відносно нього він та його сім`я пережили стрес, хвилювались, що завдало йому моральну шкоду.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України п.9 від 31.03.1995 №42 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин.

При встановленні суми моральної шкоди, за вищевказаними позовними вимогами, за даним позовом суд враховує характер и ступінь, випробуваних потерпілим душевних і фізичних страждань, переживань, тяжкість вимушених змін в його житті.

Виходячи із вимог розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди в сумі 30 000 гривен підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 30 000 гривень.

Речові докази: відеореєстратор автомобільний чорного кольору з маркуванням «1080 Р Full HD»; відеореєстратор автомобільний «Globex GU-DVH010» в корпусі коричневого кольору; сейф-тримач для сім-картки з номером мобільного оператора НОМЕР_1 ; міні ваги марки «Pocket Scale» сірого кольору; запальничку золотистого кольору в металевій коробці золотистого кольору; газовий балончик «Терен 4м» в корпусі сірого кольору; плоскогубці металеві з ручками синього кольору; рукавички матерчаті чорного кольору в кількості 2-х штук; коробку білого кольору від мобільного телефону марки «Iphone 5», ІМЕІ НОМЕР_2 , серійний № НОМЕР_3 з накладкою для телефону білого кольору всередині; пару кросівок темно-синього кольору марки «New Balance» з вставками білого кольору на задній частині та логотипом «N» білого кольору з боків та підошвою білого кольору, на які накладений арешт ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.одеси від 17.04.2018 року повернути власнику ОСОБА_6 , оптичний диск з відеозаписом зберігати у матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1