Постанова
Іменем України
18 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 140/2428/16-к
провадження № 51-2205км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000602, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 10 червня 2015 року вироком Апеляційного суду Вінницької області скасовано вирок місцевого суду від 14 квітня 2015 року та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 07 жовтня

2016 року приблизно о 10:00 маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване на

АДРЕСА_1 , де почав вимагати від власника будинку відчинити вхідні двері.
Отримавши відмову відчиняти двері від ОСОБА_8 , який є власником вказаного вище домоволодіння, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, застосував фізичну силу і проник до будинку, де в присутності ОСОБА_8 , не реагуючи на його зауваження, відкрито викрав належні останньому грошові кошти в сумі 4000 грн, Після чого викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через м`якість. Вважає, що ухвала апеляційного суду належним чином не мотивована та не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу прокурора не надходило.
У судовому засіданні прокурор виступив на підтримку поданої касаційної скарги, а захисник заперечував проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Стосовно доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якості покарання призначеного

ОСОБА_7 у зв`язку з його звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Згідно вимог ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі зобов`язаний навести мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляційна скарга залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

У провадженні щодо ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції зазначену вимогу закону повною мірою не виконав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, дані про особу винного, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває те, що він раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його соціальне становище, обставини, що пом`якшують покарання та на обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Прокурор, не погодившись із цим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про скасування вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якості покарання призначеного

ОСОБА_7 у зв`язку з його звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
На обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано суспільну небезпеку вчиненого злочину та його тяжкість, особу винного, який суспільно корисною працею не займається, те, що він раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів.
Однак, цих доводів скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання апеляційний суд належним чином не перевірив і не спростував та, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, не зазначив підстави, з яких її визнано необґрунтованою.
Крім того, як слушно зазначено у касаційній скарзі, поза увагою апеляційного суду залишилось, те, що засуджений раніше два рази притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисливого злочину, належних висновків не зробив та на шлях виправлення не став.
Колегія суддів вважає, що за наведених судом першої інстанції обставин кримінального провадження, а також характер дій засудженого, покарання призначене ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України, є не справедливим, не мотивованим і занадто м`яким.
Наведені вище обставини дають підстави для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю її змісту вимогам ст. 419 КПК України.

Під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції, суду необхідно повно, всебічно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , перевірити обґрунтованість доводів касаційної скарги прокурора та постановити законне, обґрунтоване і умотивоване рішення, яке б відповідало положенням ст. 370 КПК України.
Під час нового розгляду у разі встановлення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, з урахуванням його тяжкості та даних про особу засудженого, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3