Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/1608/18
Провадження № 1-кп/673/103/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 р.м.Деражня

Деражнянський районний суд
Хмельницької області
в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000188 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ільтин, Тюменської області, Російська Федерація, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, директора Вовковинецького комунального підприємства «Комунсервіс», громадянин України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 згідно розпорядження № 14 від 02.02.2015 селищного голови Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області, а також наказу № 5 від 02.02.2015 по Вовковинецькому комунальному підприємстві «Комунсервіс» (далі КП «Комунсервіс») призначений на посаду директора КП «Комунсервіс», та будучи службовою особою, тобто особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у своїй роботі керується Конституцією України та чинним законодавством України, Статутом Вовковинецького комунального підприємства «Комунсервіс», зобов`язаний діяти відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, згідно якої посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України приступив до виконання своїх обов`язків із 02.02.2015.

При цьому, в липні 2018 року, у порушення своїх службових обов`язків ОСОБА_4 , будучи службовою особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх

настання, використовуючи службове становище, 26.07.2018 одержав від приватного підприємця ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень за надання згоди, як директором КП «Комунсервіс», на реалізацію (продаж) ОСОБА_6 за зниженою вартість об`єкту нерухомого майна, а саме приміщення бувшого складу літера «П2» за ціною у 100 000 гривень, яке перебуває на балансі КП «Комунсервіс», та знаходиться за адресою вул. Армійська, 25 у смт. Вовковинці, Деражнянського району Хмельницької області за наступних обставин.

Так, в перших числах липня 2018 року ОСОБА_6 , в денний час доби знаходячись у смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, звернувся до директора КП «Комунсервіс» ОСОБА_4 з питанням щодо можливого продажу нерухомого майна, а саме бувшого у використанні цегляного приміщення, з метою його подальшого демонтажу та отримання внаслідок цього будівельних матеріалів (цегли).

Того ж дня, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що дійсно на балансі КП «Комунсервіс», директором якого він являється, перебуває приміщення бувшого складу літера «П2», яке він може реалізувати на підставі рішенням 4 сесії VII скликання Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області № 20-04/2018 від 01.02.2018 «Про надання дозволу Вовковинецькому КП «Комунсервіс» на демонтування будівлі складу літера «П2» по АДРЕСА_2 » за ціною у 160 000 гривень.

Після цього, він спільно з ОСОБА_6 вказаний нерухомий об`єкт будівлі складу літера «П2» по вул. Армійській, 25 в смт. Вовковинці. Під час огляду даного приміщення ОСОБА_6 повідомив, що враховуючи технічний стан приміщення, вказана ОСОБА_4 сума є значно завищеною і запропонував директору КП «Комунсервіс» придбати дане приміщення за ціною у 100 000 гривень.

На пропозицію ОСОБА_6 придбати дане нерухоме майно за ціною у 100 000 гривень ОСОБА_4 погодився, однак при цьому, зловживаючи своїм службовим становищем, та переслідуючи корисливий мотив, в усній формі запропонував ОСОБА_6 надати йому особисто кошти, без врахування вартості за придбання приміщення, у вигляді неправомірної вигоди в розмірі 10 000 гривень, а також показав ОСОБА_6 відповідні документі, на підставі яких КП «Комунсервіс» набуло і має право демонтувати та реалізувати вказаний нерухомий об`єкт.

Під час ознайомлення ОСОБА_6 із зазначеними документами, було встановлено, що згідно рішення 65 сесії Вовковинецької селищної ради V скликання № 3 від 21 липня 2010 року «Про передачу майна бувшої військової частини на баланс Вовковинецького КП «Комунсервіс», балансова вартість приміщення складу літера «П2» становить 116 243 гривні.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 звернувся до директора КП «Комунсервіс» ОСОБА_4 з тим, щоб останній додатково знизив вартість придбання вказаного приміщення, так як балансова вартість такого приміщення є значно нижчою від тої, про яку йому на початку розмови повідомив ОСОБА_4 .

Однак ОСОБА_4 на вказану пропозицію не погодився та повідомив, що продаж вказаного приміщення буде здійснено лише на умовах попередньої домовленості, а саме при отриманні ним 10 тисяч гривень. На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився.

26.07.2018 в обідню пору доби ОСОБА_6 на автомобілі марки «ВАЗ-21015» приїхав до адміністративного приміщення Вовковинецької селищної ради за адресою вул. Миру, 24 в смт. Вовковинці, Деражнянського району Хмельницької області, в якому розміщується також і службовий кабінет директора КП «Комунсервіс», де зустрівся з ОСОБА_4 .

Надалі перебуваючи у салоні вказаного автомобіля у двох із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , виконуючи раніше запропоновану домовленість, передав, а директор КП «Комунсервіс» ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, для себе, отримав кошти у вигляді неправомірної вигоди, в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. Після їх отримання, між директором КП «Комунсервіс» ОСОБА_4 та приватним підприємцем ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна будівлі складу літера «П2» за ціною у 100 000 (сто тисяч) гривень.

Після отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди, а також підписання договору купівлі-продажу, останній був викритий працівниками поліції, а кошти сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, які ним були отриманні в якості неправомірної вигоди, у нього вилученні.

30.08.2018 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Хмельницької області ОСОБА_7 якій на підставі ст.ст. 36 та 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000188 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2018 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 368 КК України.

В свою чергу ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри та обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. Крім того, між прокурором та ОСОБА_4 була досягнута домовленість про призначення йому покарання за ч.1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк два роки.

Прокурор вказує, що при укладенні даної угоди про визнання винуватості дотримані всі вимоги і правила, встановлені чинними КПК України та КК України, просив долучити до обвинувального акту матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого, а саму угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просять затвердити угоду, укладену між обвинуваченим та прокурором, стверджуючи, що передбачені в угоді наслідки її укладення, затвердження та невиконання обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши умови укладання угоди, відповідність її змісту вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили б його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Так, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданого їй службового становища, і його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 368 КК України.

Згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений вказаною вище статтею КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, тому наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того, з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

З огляду на викладене, в суд не знаходить передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови у затвердженні угоди.

Враховуючи, що умови угоди: не суперечать вимогам закону; відповідають інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; укладення угоди було добровільним; виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим; наявні фактичні обставини для визнання винуватості, укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Суд погоджується з викладеною в угоді правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368 КК України, як вчинення одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданого їй службового становища, і його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 368 КК України, тому його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину суд визнає доведеною.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує умови угоди, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на «Д» обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю фактичного проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, неодружений, депутатом місцевих рад не являється.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються повне визнання ним вини, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Таким чином, суд, діючи в порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження та відповідної перевірки матеріалів самої кримінальної справи переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Крім того, суд дійшов висновку, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості від 30.08.2018 року, укладену сторонами обвинувачення та захисту в даному кримінальному провадженні належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, як необхідну та достатню для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь державного бюджету України підлягають стягненню судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи в загальному розмірі 1144 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому у виді домашнього арешту було обрано слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області на строк з 27.07.2018 року по 22.09.2018 року, накладено арешт на майно обвинуваченого 27.07.2018 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. п. 1 ч. 100, 314, 368, 370, 374, 375, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 30.08.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Хмельницької області ОСОБА_7 , затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк два роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи в загальному розмірі 1144 грн.

Речові докази, визначені постановою слідчого від 26.07.2018 року примірник договору купівлі-продажу нерухомого майна зберігати при матеріалах справи; мобільний телефон марки «NOMI» IMEI93432 з сім-картою «Київстар» та джинсову куртку, які належать ОСОБА_4 конфіскувати в дохід держави; кошти в сумі 10 000 грн. (пакет ЕХР№ 0109985) передавши їх власнику; речові докази згідно постанови слідчого від 09.08.2018 року знищити.
Цивільний позов по справі не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не продовжувався.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку через Деражнянський районний суд Хмельницької області, який його ухвалив, до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після проголошення вручається безпосередньо обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1