Постанова
Іменем України
20 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 493/833/14-к
провадження № 51-2544км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000013, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Байбузівки Савранського району Одеської області, проживаючу у АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця і проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Урджар Урджарського району, Семипалатинської області Республіки Казахстан, проживаючого у АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Балтського районного суду Одеської області від 03 травня 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України та виправдано їх у зв`язку з недоведеністю вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачувалися в одержанні неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їм службового становища, за попередньою змовою групою осіб, повторно, за наступних обставин.
Згідно наказу головного лікаря Обласного бюро МСЕ № 5-к від 01 лютого 2002 року ОСОБА_7 призначено виконуючою обов`язки голови Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (далі - Балтська МР МСЕК). Згідно посадової інструкції голови Балтської МР МСЕК ОСОБА_7 «організує проведення медико-соціальної експертизи; роз`яснює особисто інвалідам експертне рішення МСЕК, його обґрунтовування, видає довідку МСЕК установленої форми», а основними задачами голови МСЕК є «керування роботою та забезпечення якісного проведення медико-соціальної експертизи і реабілітації інвалідів в очолюваній нею комісією; участь у проведенні медико-соціальної експертизи як фахівця у відповідності до своєї клінічної спеціальності».
Таким чином, постійно обіймаючи посаду в.о. голови Балтської МР МСЕК та виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки, ОСОБА_7 є службовою особою.
Згідно наказу головного лікаря Обласного бюро МСЕ № 80-к від 09 грудня 2002 року ОСОБА_8 призначено на посаду лікаря-невропатолога Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (далі - Балтська МР МСЕК).
Згідно посадової інструкції лікаря-невропатолога Балтської МР МСЕК основним завданням ОСОБА_8 є «участь у проведенні медико-соціальної експертизи, організація та проведення роботи з попередження та зниження інвалідності.. », а для виконання своїх функцій лікар-експерт зобов`язаний «проводити медико-соціальну експертизу, тобто визначати ступінь обмеження життєдіяльності людини».
Таким чином, постійно обіймаючи посаду лікаря-невропатолога Балтської МР МСЕК та виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки, ОСОБА_8 є службовою особою.
Згідно наказу головного лікаря Обласного бюро МСЕК № 109-к від 15 грудня 2008 ОСОБА_10 призначено на посаду лікаря-хірурга Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (далі - Балтська МР МСЕК).
Згідно посадової інструкції лікаря-хірурга Балтської МР МСЕК, основним завданням ОСОБА_9 є «участь у проведенні медико-соціальної експертизи, організація та проведення роботи з попередження та зниження інвалідності.. », а для виконання своїх функцій лікар-експерт зобов`язаний «проводити медико-соціальну експертизу, тобто визначати ступінь обмеження життєдіяльності людини».
Таким чином, постійно обіймаючи посаду лікаря-хірурга Балтської МР МСЕК та виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки, ОСОБА_9 є службовою особою.
Так, 26 листопада 2013 року близько 10:00, 27 листопада 2013 року близько 12:00, 04 грудня 2013 року близько 10:00, голова Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_7 та член комісії ОСОБА_9 , являючись службовими особами, знаходячись в кабінеті Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії за адресою: Одеська область м. Балта вул. Котовського, 346, за попередньою змовою між собою отримали від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за продовження дії групи їх інвалідності неправомірну вигоду в сумі 1500 грн, 1000 грн, 1000 грн, 700 грн відповідно, яку розподілили між собою.
Крім цього, 16 грудня 2013 року близько 10.00, голова Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_7 та члени комісії - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , являючись службовими особами, знаходячись в кабінеті Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії за адресою: Одеська область м. Балта, вул. Котовського, 346, за попередньою змовою між собою отримали від ОСОБА_15 за оформлення її сину ОСОБА_16 групи інвалідності неправомірну вигоду в сумі 300 грн., яку розподілили між собою.
Крім цього, 25 грудня 2013 року близько 11.00 голова Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_7 та член комісії ОСОБА_9 , являючись службовими особами, знаходячись в кабінеті Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії за адресою: Одеська область м. Балта вул. Котовського, 346, за попередньою змовою між собою отримали від ОСОБА_17 за оформлення їй групи інвалідності неправомірну вигоду в сумі 600 грн., яку розподілили між собою.
Крім цього, 20 січня 2014 року близько 12.00 голова Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_7 та член комісії ОСОБА_8 , являючись службовими особами, знаходячись в кабінеті Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії за адресою: Одеська область м. Балта вул. Котовського, 346, за попередньою змовою між собою отримали від ОСОБА_18 за оформлення їй групи інвалідності неправомірну вигоду в сумі 700 грн., яку розподілили між собою.
Крім цього, 29 січня 2014 року близько 10:00 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , являючись службовими особами, знаходячись в кабінеті Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, за попередньою змовою між собою отримали від ОСОБА_19 за оформлення її чоловіку ОСОБА_20 групи інвалідності неправомірну вигоду в сумі 400 грн., яку розподілили між собою.
Крім цього, 03 лютого 2014 року близько 12:00 голова Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_7 та члени комісії - ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , являючись службовими особами, знаходячись в кабінеті Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, за попередньою змовою між собою отримали від ОСОБА_21 за оформлення її доньці ОСОБА_22 групи інвалідності неправомірну вигоду в сумі 600 грн., яку розподілили між собою.
Крім цього, 04 лютого 2014 року близько 09:00 вони ж, за попередньою змовою між собою отримали від ОСОБА_23 за подовження групи інвалідності її чоловіку ОСОБА_24 неправомірну вигоду в сумі 1000 грн., яку розподілили між собою.
Так, 20 січня 2014 року близько 12:00 та 29 січня 2014 року близько 10:00 член Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_8 , являючись службовою особою, знаходячись в кабінеті Балтської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії за адресою: Одеська область м. Балта вул. Котовського, 346, отримав від ОСОБА_25 за оформлення їй групи інвалідності неправомірну вигоду в сумі 200 грн. та від ОСОБА_26 за продовження групи інвалідності неправомірну вигоду в сумі 250 грн.
Дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому посилається на те, що допущені судом першої інстанції, а в подальшому й апеляційним судом, однобічність та неповнота судового розгляду призвели до невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам та неправильного застосування судом кримінального закону, оскільки судами неповно встановлено обставини, які мають значення для встановлення істини. Також, посилається на те, що судами не надано оцінки доказам, які безпосередньо вказують на вину виправданих. Зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи, які були наведені в апеляційній скарзі, а також не навів обґрунтування своїх висновків на спростування його доводів і не мотивував свого рішення належним чином, внаслідок чого постановив ухвалу, яка за змістом не відповідає вимогам КПК України. Крім того, без безпосереднього дослідження доказів дав іншу оцінку показанням свідків ніж надана судом першої інстанції.
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 в інтересах виправданих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення як безпідставну.
В судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу. Захисник ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК України є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повне й об`єктивне уявлення щодо обставин конкретного кримінального провадження та постановити відповідне процесуальне рішення.
До того ж суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК України), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України. Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Проте, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд зазначених вимог закону не дотримався.
Так, апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, усупереч вимогам ст. 419 КПК України належним чином не мотивував своєї ухвали, не дав вичерпної відповіді на кожен із доводів скарги прокурора, зокрема щодо недостовірного викладення у вироку показань свідків, неправильної оцінки доказів. А щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині мінімального розміру неправомірної вигоди взагалі жодних висновків не навів.
До того ж, як слідує з матеріалів провадження, апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не дослідивши показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_13 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , дійшов до висновку про те, що передача свідками грошових коштів членам комісії не була пов`язана з прийняттям рішення про встановлення або продовження групи інвалідності, а також, що жоден зі свідків не вказав, що довідку МСЕК отримав в реєстратурі після того, як передав гроші членам комісії. Тобто надав іншу оцінку дослідженим місцевим судом доказам без безпосереднього їх дослідження.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора частковому задоволенню.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати їй належну оцінку, та з урахуванням усіх встановлених обставин прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3