Справа№487/5683/18
Провадження №1-кс/487/3135/18
УХВАЛА
Іменем України

11.10.2018 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:
24.09.2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, в якому просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , та належить йому на праві власності.

Вимоги клопотання мотивував тим, що жодні особи не намірялись шляхом обману заволодіти його квартирою, також йому не зрозуміло з яких підстав та на підставі якої інформації було внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
Заявник у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у клопотанні, також пояснив, що він має намір переоформити право власності на дану квартиру за своїм племінником.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання, просив їх задовольнити.

Прокурор, слідчий в судовому засіданні були відсутні. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши пояснення заявника та його представника, вивчивши клопотання, матеріали якими заявник мотивував його доводи, та матеріали кримінального провадження №0003119, слідчий суддя дійшов наступного.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в рамках кримінального провадження №0003119 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2018 року застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Статтею 174 КПК України передбачена можливість скасування арешту майна. Частиною 1 вказаної норми передбачене коло осіб, які мають право заявити клопотання про скасування арешту майна. Ними, зокрема є підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна; підозрюваний, обвинувачений, їх захисник чи законний представник, інший власник або володілець майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим відділом Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 13.08.2018 року внесені до ЄРДР за №0003119 із попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.190 КК України про те, що невстановлені особи мають намір шляхом обману заволодіти квартирою АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Кваліфікація частини 3 статті 190 КК України передбачає шахрайство, вчинене у великих розмірах.

Особливістю предмета шахрайства є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно. Право на майно може бути закріплене у різних документах, наприклад цінних паперах, довіреностях на право розпорядження майном, боргових зобов`язаннях, заповітах тощо.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

За ознакою безпосередньої участі потерпілого у процесі незаконного вилучення майна шахрайство схоже з вимаганням, яке також передбачає передачу майна чи права на нього винній особі самим потерпілим. Однак, якщо при вимаганні потерпілий робить це вимушено, то при шахрайстві потерпілий переконаний у тому, що він розпоряджається майном за власною волею, у своїх інтересах або принаймні не на шкоду цим інтересам. Така його переконаність є результатом впливу на нього шахрая, а саме, введенням потерпілого в оману щодо правомірності передачі ним винному майна чи надання йому права на майно.

До найбільш поширених випадків застосування обману як способу шахрайства належать: вчинення різних угод щодо рухомого і нерухомого майна (купівля-продаж, оренда).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зазначена вище квартира, на яку ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2018 року накладено арешт, є предметом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а тому відповідно до ст.98 КПК України є речовим доказом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до пояснень ОСОБА_3 , наданих ним в судовому засіданні, він кілька років ніде не працює, доходів у нього практично нема.

В той же час суд звертає увагу на те, що інтереси ОСОБА_3 представляє адвокат. Сам ОСОБА_3 , за його словами, за послуги адвоката не сплачував, хто і з яких підстав це зробив за нього пояснити не зміг.

Враховуючи вище наведене, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 174, 100 КПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1