Справа № 359/5021/17
Провадження № 1-о/359/2/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року по кримінальній справі № 1028/103/12, 1/1028/75/12, -

в с т а н о в и в :
Вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р., ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 5 ст. 191 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки 6 місяців та повною конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 366 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки, та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки 6 місяців та повною конфіскацією майна. Також відповідно до даного вироку цивільний позов прокурора Баришівської міжрайонної прокуратури, який підтриманий потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 90 000 грн. у рахунок майнової шкоди, завданої неоприбуткуванням вказаних грошових коштів, внесених ОСОБА_8 за договором №149 від 01 грудня 2009 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також цим вироком вирішено питання щодо дії запобіжного заходу, долі речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 р., вирок Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р., залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вирок Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 р., змінено. Дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 1 ст. 366 КК України, та призначено йому покарання за цією нормою покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України. Виключено з вироку суду та ухвали апеляційного суду рішення про призначення ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки 6 місяців, з конфіскацією всього майна, яке є його власності. В решті судові рішення залишено без змін.

13.05.2015 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Яготинського районного суду Київської області суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року.

В подальшому судами вирішувалося питання про визначення підсудності та відкриття провадження за заявою ОСОБА_6 .

Згідно ухвали судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2015 року заяву ОСОБА_6 повернуто заявнику у зв`язку з не усуненням останнім недоліків, визначених суддею згідно ухвали від 30.09.2015 року.

11.05.2016 року ОСОБА_6 повторно звернувся до Яготинського районного суду Київської області із заявою про перегляд вироку суду.

Згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 23.05.2016 року визначено підсудність розгляду заяви за Березанським міським судом Київської області.

Згідно ували Березанського міського суду Київської області від 31.05.2016 року провадження у справі за заявою ОСОБА_6 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами відкрито, згідно ухвали цього ж суду від 21.11.2016 року у задоволенні його заяви відмовлено зважаючи на відсутність клопотання про поновлення строку звернення до суду із відповідною заявою.

Згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 15.02.2017 року ухвала Березанського міського суду Київської області від 21.11.2016 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

14.03.2017 року Апеляційним судом Київської області згідно відповідної ухвали підсудність розгляду даної заяви ОСОБА_6 визначено за Баришівським районним судом Київської області.

Згідно ухвали від 05.04.2017 року провадження у справі за заявою ОСОБА_6 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами відкрито повторно.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.06.2017 р., в порядку ст. 34 КПК України, кримінальне провадження за заявою ОСОБА_6 про перегляд вироку Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року за нововиявленими обставинами, направлено для розгляду до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, оскільки після задоволення самовідводів суддів Баришівського районного суду Київської області неможливо було сформувати склад суду.

26 червня 2017 р. матеріали даного кримінального провадження надійшли до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи головуючим по даній справі було призначено суддю ОСОБА_10 та обрано членів колегії суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 20.10.2017 року № 483 здійснено повторний автоматизований розподіл даного кримінального провадження, на підставі пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у відповідності до протоколу визначено головуючого суддю ОСОБА_1 , яким згідно ухвали від 27.10.2017 року вказана заява ОСОБА_6 прийнята до судового розгляду.

В подальшому розгляд даної заяви ОСОБА_6 здійснювався у визначеному остаточно складі суду.

Зважаючи на обґрунтованість причин пропуску строку звернення до суду із заявою перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, суд вважає за необхідне поновити строк звернення до суду з такою заявою, з урахуванням прийнятих раніше судових рішень, в тому числі ухвали Апеляційного суду Київської області від 15.09.2015 року (Провадження №11-кп/780/973/15, а.с. 82-84, том 9), ухвали Апеляційного суду Київської області від 15.02.2017 року (Провадження №11-кп/780/56/17) щодо його поновлення та ухвал суду згідно яких провадження за заявою ОСОБА_6 було відкрите.

Також, рішення про поновлення такого строку узгоджується та відповідає загальним засадам здійснення кримінального провадження, визначеним ст.ст. 7, 28 КПК України, оскільки розгляд заяви ОСОБА_6 триває фактично з травня 2015 року.

У цьому зв`язку застосування заходів забезпечення провадження у вигляді зупинення дії вироку в частині виконання цивільного позову, на думку суду, є обґрунтованим.

Крім того, судом встановлено, що на момент ухвалення 10.04.2013 року відповідного вироку Яготинським районним судом Київської області щодо ОСОБА_6 , останньому дійсно не було відомо про існування рішення Згурівського районного суду Київської області від 12.04.2012 року (Справа №2-5/12), оскільки під час судового розгляду суду не було надано саме цього рішення, а потерпіла сторона також не повідомила суд про його існування (а.с. 121, 149-154 запит Яготинського районного суду Київської області щодо існуючих судових рішень за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , супровід та рішення Згурівського районного суду Київської області від 05.04.2011 року, том 6, а.с. 25-72, том 7).

В той же час, згідно даного рішення суду від 12.04.2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_8 до Кредитної спілки «Довіра» про стягнення грошових коштів по невиконаних зобов`язаннях за депозитним договором, і постановлено стягнути з КС «Довіра» на користь позивача 90000 грн. заборгованості по основній сумі депозитного внеску за договором від 01.12.2009 року №149, 27576 грн. 99 коп. відсотків за указаним договором, вирішено питання пов`язані з розподілом судових витрат.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 28.04.2012 року (а.с. 104-109, том 9).

Під час судового розгляду в суді ОСОБА_6 свою заяву підтримав в повному обсязі, уточнив зміст поданої заяви (29.10.2018 року), згідно якої просив лише переглянути вирок суду в частині задоволення цивільного позову прокурора, заявленого в інтересах ОСОБА_8 , зважаючи на те, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 10.04.2012 року вирішено питання про стягнення суми завданих збитків з КС «Довіра», а тому додаткове стягнення указаних сум з ОСОБА_6 (засудженого), на думку останнього, є неприпустимим. В іншій частині вирок суду ним не оспорювався та відповідні клопотання про допит свідків, потерпілих судом залишені без розгляду за клопотанням останнього.

Тому просив переглянути вироку суду та змінити його в частині вирішення питання щодо цивільного позову, відмовивши у задоволенні позовних вимого прокурора в інтересах ОСОБА_8 .

Захисник адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію ОСОБА_6 та просив його заяву задовольнити зважаючи на наявність для цього всіх законних підстав.

Прокурор проти задоволення заяви заперечив, зважаючи на те, що матеріали кримінальної справи №1028/103/12 відносно ОСОБА_6 та заяви останнього про перегляд вироку суду містять докази того, що ОСОБА_6 було відомо про існування зазначеного рішення Згурівського районного суду Київської області. З цього приводу прокурор просив відмовити у задоволенні відповідної заяви ОСОБА_6 по суті.

Потерпілий ОСОБА_8 про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд за його відсутності та заперечив щодо заяви ОСОБА_6 , а тому просив суд у її задоволенні відмовити (а.с. 186-188, том 10).

Розгляд заяви про перегляд вироку Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року здійснювався в порядку, визначеному ст.ст. 459-467 КПК України, з урахуванням положень ч.4 ст. 466 КПК України. Тобто, судом не досліджувались докази щодо обставин, які встановлені судовим рішенням, і які не оспорювались. Тому предметом розгляду стали фактичні обставини, встановлені вироком суду, що стосувались заявленого прокурором в інтересах потерпілого ОСОБА_8 позову.

Також, в судовому засіданні 25.10.2017 року засуджений ОСОБА_6 заявив клопотання про зупинення виконавчого провадження, обґрунтовуючи, його тим, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області здійснюється перегляд за нововиявленими обставинами вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року, в частині скасування цивільного позову ОСОБА_8 щодо стягнення з нього грошових коштів у сумі 90 000 грн. Зазначене клопотання задоволено, та виконавче провадження згідно ухвали суду від 25.10.2017 року зупинено до завершення розгляду заяви ОСОБА_6 по суті (а.с. 79-81, том 10).

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали заяви ОСОБА_6 , додані до нього докази, а також докази в матеріалах кримінальної справи №1028/103/12 в необхідному для розгляду заяви обсязі, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 467 КПК України, суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

При перегляді вироку Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року за заявою ОСОБА_6 не встановлено підстав, які б свідчили про необхідність скасування зазначеного вироку та постановлення нового, зважаючи на наступне.

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р., ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 5 ст. 191 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки 6 місяців та повною конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 366 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки, та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки 6 місяців та повною конфіскацією майна. Також відповідно до даного вироку цивільний позов прокурора Баришівської міжрайонної прокуратури, який підтриманий потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 90 000 грн. у рахунок майнової шкоди, завданої неоприбуткуванням вказаних грошових коштів, внесених ОСОБА_8 за договором №149 від 01 грудня 2009 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також цим вироком вирішено питання щодо дії запобіжного заходу, долі речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 р., вирок Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р., залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2014 року, вирок Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 р., змінено. Дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 1 ст. 366 КК України, та призначено йому покарання за цією нормою покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України. Виключено з вироку суду та ухвали апеляційного суду рішення про призначення ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки 6 місяців, з конфіскацією всього майна, яке є його власності. В решті судові рішення залишено без змін.

При цьому, як встановлено судом при ухваленні вироку від 10.04.2013 року, що свідчить з його тексту, враховано рішення Згурівського районного суду Київської області від 05.04.2011 року (Справа №2-12/11) щодо стягнення з КС «Довіра» на користь ОСОБА_8 452035 грн. 07 коп. основної суми заборгованості та процентів за депозитними договорами №140 від 02.09.2009 року, №145 від 01.10.2009 року та ОСОБА_11 86101 грн. 92 коп. заборгованості та процентів за депозитним договором №136 від 03.08.2009 року. У зв`язку з чим в частині позовних вимог прокурора в інтересах потерпілого було відмовлено.

В той же час, рішенням Згурівського районного суду Київської області від 12.04.2012 року (Справа №2-5/12), задоволено позовні вимоги ОСОБА_8 до Кредитної спілки «Довіра» про стягнення грошових коштів по невиконаних зобов`язаннях за депозитним договором, і постановлено стягнути з КС «Довіра» на користь позивача 90000 грн. заборгованості по основній сумі депозитного внеску за договором від 01.12.2009 року №149, 27576 грн. 99 коп. відсотків за указаним договором, вирішено питання пов`язані з розподілом судових витрат.

Як зазначив заявник йому стало відомо про зазначене рішення суду з Єдиного реєстру судових рішень та отримання його тексту, з відміткою про набрання ним чинності, 11.02.2016 року, після чого ним повторно11.05.2016 року подано відповідну заяву про перегляд вироку суду.

В той же час, на думку суду, відсутність такого рішення Згурівського районного суду Київської області від 12.04.2012 року, на момент судового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_6 , не вплинуло на його зміст та правильність зроблених судом висновків, оскільки така неповнота судового розгляду викликана позицією потерпілого, державного обвинувача, які не вказали про існування відповідного рішення та необхідність врахування встановлених в ньому обставин для постановлення вироку у справі.

ОСОБА_6 звільнився з місць позбавлення волі 30.12.2015 року, про що свідчить довідка про звільнення (а.с. 201, том 9).

З цього моменту у останнього було достатньо вільного часу для виявлення такого судового рішення, з урахуванням того, що на час перебування останнього в місцях позбавлення волі останньому все ж таки було відомо про таке рішення, що підтверджується відповідною заявою, поданою до Яготинського районного суду Київської області від 13.05.2015 року (а.с. 1-2, том 9).

При перевірці ж виконання зазначеного рішення суду від 12.04.2012 року, судом встановлено, що останнє в частині стягнення з КС «Довіра» на користь ОСОБА_8 суми заборгованості за депозитним договором виконано лише частково на суму 3 455 грн. 66 коп. основної заборгованості та 383грн. 92 коп. судового збору. Після цього виконавчий лист повернуто згідно постанови державного виконавця від 30.03.2016 року стягувачу на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції Закону), повторно до виконання не пред`являвся.

Указане свідчить що рішення суду, з приводу якого ОСОБА_6 просить переглянути вирок суду, не було виконано станом на момент розгляду його заяви.

В той же час, як встановлено судом, дана обставина не перешкоджала ОСОБА_6 своєчасно отримати належним чином засвідчену копію судового рішення від 12.04.2012 року та скористатися своїм правом при оскарженні вироку суду та ухвали суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.

Так, згідно заперечень ОСОБА_8 , поданих до суду, останній стверджував, що ОСОБА_6 було відомо про рішення Згурівського районного суду Київської області від 12.04.2012 року ще в січні 2014 року (а.с. 57, том 9), що свідчить про можливість ОСОБА_6 використання даної інформації при касаційному провадженні у справі, оскільки такий перегляд судових рішень в кримінальній справі завершився лише 29.05.2014 року, і ОСОБА_6 забезпечувалась участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Крім того, у відповідності до ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 18.11.2014 року, ОСОБА_6 відмовлено в перегляді ухвал судів першої та апеляційної інстанцій за нововиявленими обставинами судових рішень по суті кримінальної справи щодо нього, з підстав оспорювання досліджених доказів, на підставі яких були зроблені висновки про фактичні обставини вчиненого ним правопорушення.

З урахуванням викладеного, зазначена ОСОБА_6 обставина, а саме - існування на момент ухвалення вироку Яготинським районним судом Київської області 10.04.2013 року відносно заявника рішення Згурівського районного суду Київської області від 12.04.2012 року, що є предметом даного розгляду, на думку суду, не є істотної обставиною, яка б свідчила про необхідність скасування вироку суду з ухваленням нового вироку суду. Вказане свідчить про неповноту судового розгляду, яка могла бути усунута судами вищих інстанцій, в разі своєчасного звернення заявника з відповідною апеляційною чи касаційною скаргою, або доповненням їх з цього приводу, чого ОСОБА_6 зроблено не було, хоча він мав для цього достатній час.

Зважаючи на встановлені судом обставини, у заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку суду, ухваленого відносно нього, за нововиявленими обставинами, - слід залишити без задоволення.

Оскільки на час розгляду заяви ОСОБА_6 зупинялось виконання вироку в частині примусового стягнення коштів, відповідна ухвала суду від 25.10.2017 року підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 331, 372, 376, 457-467 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року по кримінальній справі № 1028/103/12, 1/1028/75/12, - відмовити.

Ухвалу суду від 25.10.2017 року про зупинення виконання вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року, в частині цивільного позову прокурора Баришівської міжрайонної прокуратури, в інтересах потерпілого ОСОБА_8 , про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 90 000 грн., - після набрання ухвалою суду законної сили, - скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду заявником та іншими учасниками провадження протягом семи діб з моменту його оголошення, а для осіб, які не були присутні при оголошенні судового рішення, з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Оголошення повного тексту ухвали здійснено 31.10.2018 року.

Копію вступної та резолютивної частини ухвали суду негайно вручити заявнику, його захиснику та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3