УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1633/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія п.6 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
08 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грозине Коростенського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.3 ст.185 КК України,
його представника ОСОБА_10
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вирок суду просить змінити, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 строк застосування до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 20 червня 2017 року по 14 березня 2018 року. Посилається на те, що суд вирішуючи питання про зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання на підставі ст. 72 ч.5 КК України не правильно застосував закон України про кримінальну відовідальність.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Вказує, що прийняте рішення є незаконним, не відповідає фактичним обставинам справи та постановлене з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що в його підзахисного відсутній корисливий мотив вчинення злочину.Посилається на неповноту судового слідства та порушення судом права на захист ОСОБА_8 .
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2018 року ОСОБА_8 засуджено :
-за ч.4 ст.187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю ;
- за ч.3 ст.289 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна , яке є його особистою власністю;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України обвинуваченому до відбуття призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 20.02.2017 року.
Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 20.02.2017 року по 20.06.2017 року, включно, як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено попереднім, але не пізніше ніж до 11.05. 2018 року, включно.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 3650 гривень матеріальної шкоди та 250 000 гривень моральної шкоди.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 20014 гривень 54 копійки за проведення експертиз.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, ОСОБА_8 10.01.2017 року близько 18 години, знаходячись неподалік залізничного вокзалу в м. Коростень Житомирської області, не маючи коштів для проїзду, під надуманим приводом поїздки в с.Каленське Коростенського району Житомирської області, скористався послугами автомобіля-таксі «ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 . Приїхавши до указаного населеного пункту, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_8 наказав ОСОБА_11 зупинитись неподалік будинку № 21 по вул. Черв`якова у с. Каленське, Коростенського району Житомирської області. Знаходячись в салоні вказаного автомобіля, з метою заволодіння ним та майном, яке в ньому знаходилось, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_11 , застосувавши насильство небезпечне для життя та здоров"я останнього, під час якого наніс йому рукою не менше трьох ударів в обличчя, а також не менше 9 ударів ножем в ділянку життєво важливих органів, а саме: шиї, грудної клітини, живота, умисно заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді чотирьох саден в ділянці підборіддя справа, трьох саден біля правого кута рота, садна в ділянці правої вилиці, синця навколо указаного садна та синця по всій поверхні спинки носа, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень у живої особи, а також тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани по лівій половині передньої поверхні грудної клітини, рани в проекції верхньої частини тіла грудини майже по середній лінії, рани в ділянці лівої вилиці на межі з нижньою повікою лівого ока, рани по передній поверхні верхньої частини шиї, з наявністю множинних додаткових розрізів по верхньому та нижньому краю, рани по лівій боковій поверхні шиї, трьох ран по лівій боковій поверхні живота, від яких настала смерть ОСОБА_11 та таким чином умисно вбив потерпілого з корисливих мотивів.
Після вбивства приховав тіло потерпілого біля дороги та заволодів транспортним засобом ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 164690 гривень та майном , яке знаходилось в автомобілі. Сів за кермо автомобіля «ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та зник з місця вчинення злочину.
Рухаючись на вказаному транспортному засобі, ОСОБА_8 , на ділянці автодороги сполученням с. Субино та с.Мединівка Коростенського району Житомирської області не впорався з керуванням та здійснив виїзд за межі проїжджої частини, що призвело до перекидання автомобіля.
Після цього ОСОБА_8 залишив транспортний засіб, забравши з салона автомобіля майно на загальну суму 14092, 67 гривень, а саме: мобільний телефон «Nokia 225» вартістю 653,33 гривень, автомагнітолу «JVC KW-SD70BT», вартістю 2966,67 гривень, радіостанцію «Motorolla CM340», вартістю 5022,67 гривень, планшет «Asus TF700T», вартістю 2800 гривень, відеореєстратор «Texet DVR-570FHD», вартістю 750 гривень, навігатор «Prology iMap-730Ti» , вартістю 1900 гривень.
17.02.2017 року близько 22 години ОСОБА_8 шляхом зриву навісного замка проник до приміщення будинку культури, розташованого по АДРЕСА_3 , звідки таємно майно Каленської сільської ради на загальну суму 1129, 48 гривень, а саме 3 чавунні батареї по 10 секцій кожна загальною вартістю 770,10 гривень та 2 чавунні батареї по 7 секцій кожна, загальною вартістю 359,38 гривень.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника про задоволення поданої захисником апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував, щодо апеляційної скарги захисника, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника та покладались на розсуд суду щодо апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначених злочинів стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Зокрема, даними, які містяться в показаннях потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколі огляду місця події від 10.01.2017 року, протоколі огляду місця події від 11.01.2017 року, протоколі обшуку від 20.02.2017 року, протоколі пред`явлення речей для впізнання від 21.02.2017 року, протоколі слідчого експременту за участю обвинуваченого від 04.04.2017 року, висновку судово-медичної експертизи від 13.03.2017 року та інших доказах, які зазначені у вироку і яким суд дав належну оцінку.
Доводи захисника щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вчинення розбійного нападу на потерпілого та на його вбивство, колегія суддів не приймає до уваги.
Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, що є визначальним.Даючи діям обвинуваченого правову оцінку суд враховав правові позиції Верховного Суду України, висловлені в Постановах Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я » та №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику в справах про злочини проти власності». Так, кваліфікація дій обвинуваченого за ст.187 ч.4, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України судом дана з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови №10 від 06.11.2009 року, відповідно до якої за п.6 ч.2 ст.115 КК України як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується у разі, коли винний позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, майном, тощо) одержати чи зберігати певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (позбавитись боргу, звільнитись від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину.
За таких обставин дії ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.3 ст.185 КК України судом кваліфіковані правильно, а призначене йому покарння відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Доводи захисника про неповноту судового розгляду кримінального провадження, колегія суддів не приймає до уваги.
З матеріалів кримінального провадження видно, що судом досліджувався протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , а не проведення відтворення в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за участю обвинуваченого на думку колегії суддів, не є істотним порушенням вимог КПК України, які тягнуть за собою скасування вироку суду про, що зазначає в апеляційній скарзі захисник.
Посилання захисника на порушення судом права на захист ОСОБА_8 , є безпідставними.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що судом надавалось слово обвинуваченому в судових дебатах, також ОСОБА_8 судом надавалось останнє слово.
Вирішуючи питання про зарахування обвинуваченому часу його тримання під вартою в строк відбутого покарання згідно ч.5 ст.72 КК України суд обґрунтовано зарахував строк попереднього ув`язнення з 20.02.2017 року по 20.06.2017 року, включно, як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 року змінено ч.5 ст.72 КК України та встановлено, що зарахування судом попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі здійснюється з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
В подальшому, Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання та зарахування строку попереднього ув`язнення" від 18.05.2017 року встановлено, що зарахування судом попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі здійснюється з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Після набрання ним законної сили 21.06.2017 року цей Закон ліквідував правові підстави, встановлені попереднім Законом, для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за співвідношенням - один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Тому доводи апеляційної скарги прокурора про зміну вироку суду та зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення за період з 20 червня 2017 року по 14 березня 2018 року включно, до строку відбуття покарання з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, колегія суддів вважає безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2018 року, щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді :