Справа № 449/1347/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2018 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого- ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька

АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, одружена, працює директором народного дому с. Мерещів, раніше несудима,

обвинувачена у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 маючи умисел на заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, зареєструвала номер мобільного оператора Київстар № НОМЕР_1 в інтернет-банкінгу Приват 24, яким користується ОСОБА_4 , житель с. Мерещів Перемишлянського району Львівської області, який неодноразово залишав в неї вдома свій мобільний телефон на підзарядку. Отримавши доступ до банківської картки Приват 24 « НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 та на яку він отримує кошти, ОСОБА_6 , маючи можливість керувати рахунками в режимі реального часу, в період з 08 грудня 2016року по 13 січня 2017 року заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в загальній сумі 2956 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, зареєструвавши попередньо номер мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 в інтернет-банкінгу Приват 24, яким користується ОСОБА_4 , який неодноразово залишав в неї вдома свій мобільний телефон на зарядку. Отримавши доступ до банківської картки ПриватБанку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 та на яку він отримує кошти, ОСОБА_6 , маючи можливість керувати рахунками в режимі реального часу, в період з 08 лютого 2017 року по 07 квітня 2017 року заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в загальній сумі 2039,93 гривні.

ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, повторно,шляхом обману та зловживання довірою,зареєструвавши попередньо номер мобільного оператора Київстар № НОМЕР_1 в інтернет-банкінгу Приват 24,яким користується ОСОБА_4 ,який неодноразово залишав в неї вдома свій мобільний телефон на зарядку.Отримавши доступ до банківської картки ПриватБанку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 та на яку він отримує кошти, ОСОБА_6 , маючи можливість керувати рахунками в режимі реального часу, в період з 08 квітня 2017 року по 27 квітня 2017 року заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в загальній сумі 1486,79 гривні.

ОСОБА_6 маючи умисел на заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, повторно,шляхом обману та зловживання довірою,зареєструвавши попередньо номер мобільного оператора Київстар № НОМЕР_1 в інтернет-банкінгу Приват 24,яким користується ОСОБА_4 ,який неодноразово залишав в неї вдома свій мобільний телефон на зарядку.Отримавши доступ до банківської картки ПриватБанку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 та на яку він отримує кошти, ОСОБА_6 , маючи можливість керувати рахунками в режимі реального часу, в період з 05 травня 2017 року по 08 червня 2017 року заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в загальній сумі 5335,03 гривні.

ОСОБА_6 своїми шахрайськими діями заволоділа коштами ОСОБА_4 на загальну суму 11817,75 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) та шахрайство, вчинене повторно, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину по ч.1 ст. 190 КК України та по ч. 2 ст. 190 КК України визнала повністю пояснила, що із потерпілим вона проживає по сусідству. Періодично ОСОБА_4 приходив до неї та брав по 20-30 грн. на пиво, здебільшого на вихідні. Дійсно в період з грудня по травень 2016-2017років зареєструвавшись таємно від потерпілого в інтернет-банкінгу Приват 24, без відома ОСОБА_4 , оскільки він періодично залишав у неї свій мобільний телефон на зарядку, перечислювала кошти із його банківської карти на свою, по 100,200,300 грн. раз в тиждень. Приблизно у травні 2017р., потерпілий помітив, що з його банківської картки зникають кошти, оскільки на його банківську карту надійшла більш значна сума і вона здійснила покупку на суму 1850 грн. Тоді, ОСОБА_4 зателефонував їй, вона розкаялась та попросила вибачення і обіцяла кошти повернути. Згодом, нею повернуту усю завдану шкоду в сумі 11800 грн. У скоєному щиро кається, просить вибачення у потерпілого.

Незважаючи на визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190КК України та ч. 2 ст. 190 КК України, винність ОСОБА_6 в злочинах, вчинених при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що обвинувачена є його сусідкою. Він проживав разом із своєю матір`ю в с. Стоки Перемишлянського району. ОСОБА_6 часто провідувала його матір і в неї з дому періодично пропадали кошти. Вся його родина, в тому числі його матір звинувачували його в тому, що пропадають кошти. Він часто приходив до своєї сусідки ОСОБА_6 заряджати мобільний телефон, згодом він виявив, що кошти, які надходили йому на банківську картку, як допомога учаснику АТО зникала. Він звернувся у банк і йому повідомили, що ОСОБА_6 здійснювала різні операції з його банківської картки. Він звернувся я в поліцію.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої доведена, її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК та ч. 2 ст. 190 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченій суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушеннями наслідків, а також те, що обвинувачена вину у вчиненні правопорушень визнала повністю, є особою молодого віку, раніше несудима, за медичною допомого в психіатричний та наркологічні кабінети не зверталась, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина, завдану матеріальну шкоду відшкодувала повністю, визнала себе винною у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, на досудовому слідстві сприяла розкриттю злочину, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування завданої матеріальної шкоди і вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1ст.190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 подала заяву, згідно якої просить застосувати до неї п.в ст.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" та звільнити її від призначеного покарання, оскільки вона має на утриманні неповнолітню дитину, якій не виповнилося 18 років та щодо якої вона не позбавлена батьківських прав.

Суд дослідивши заявлене подання та додані до нього матеріали, заслухавши думки учасників судового розгляду, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ"Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ відповідно до п. «в» ч.1 зазначеного закону ОСОБА_6 є суб`єктом застосування амністії, як така, що не позбавлена батьківських прав, і яка на день набрання чинності цим Законом має дитину, якій не виповнився 18 років.

Згідно ст.6 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (22 грудня 2016 року № 1810-VIII) встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про його народження: Серії НОМЕР_4 . Питання про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_6 не розглядалося .

Аналізуючи вищевикладене, з огляду на те, що засуджена вчинила умисний злочин, який який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України до набрання чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році", має на утриманні малолітнього сина, якому не виповнилося 18 років та не позбавлена батьківських прав, обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні"т а ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно ОСОБА_6 амністії не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на його користь 100000грн. моральної шкоди. На підтвердження своїх вимог покликався на те, що ОСОБА_6 своїми шахрайськими діями, зловживання його довірою заволоділа його коштами на загальну суму 11817,75 гривень. Добровільно відшкодувати спричинену йому моральну шкоду за вчинення шахрайських дій відмовилась. Вважає, що моральна включає в себе маральні страждання, оскільки користування відповідача його мобільним телефоном, використання його в своїх меркантильних цілях, щоб мати можливість заволодіти його грошовими коштами, зняття їх з карточки, тягне з собою психологічний стрес, нервозність та збуджений стан, тим більше враховуючи що він є учасником бойових дій, перебував в зоні АТО. Звертає увагу суду на те, що неодноразово з вини відповідача змушений був приїжджати на виклики слідчого, затрачати на це свій час, кошти, а в сукупності все це потягнуло за собою ряд незручностей,затрати сил та емоцій, психічне переживання.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду вимога потерпілого щодо моральних збитків підлягає до задоволення частково, оскільки судом встановлено, що у ході вчинення злочину обвинувачена ОСОБА_6 своїми шахрайськими діями заволоділа коштами, що належали позивачу на загальну суму 11817,75 грн.

Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої спричинили потерпілому моральні страждання через страх інші переживання, незручності та зміну його життєвого укладу. Негативні наслідки, що настали у зв`язку з тривачим позбавлення потерпілого можливістю розпоряджатися своїми коштами, порушенням звичних життєвих умов, докладанням додаткових зусиль до нормалізації свого життя.

Враховуючи глибину душевних страждань, характер вчинених відповідачем протиправних дій, що призвели до заподіяння шкоди, вимоги розумності та справедливості, майновий стан обвинуваченої, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, розмір моральних збитків слід визначити в сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України, й призначити їй покарання

за ч.1 ст. 190 КК України штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

за ч. 2 ст. 190КК України штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити

ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.05.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2000 /дві тисяч/ грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1