25.07.2018
Справа № 642/3482/18
Провадження №1кс/642/1769/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого , -

в с т а н о в и в:

В провадженні слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 знаходиться на розгляді скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого.

В обґрунтування поданої скарги заявник посилається на те, що він є обвинуваченим за ч.2 ст.187 КК України. Кримінальне провадження відносно нього перебуває на розгляді Ленінського районного суду м. Харкова ( головуючий суддя ОСОБА_3 ).

В судовому засіданні заявнику стало відомо, що куртка потерпілого, в заволодінні якої він обвинувачується, знаходилась у потерпілого, який надав її для проведенння судово-товарознавчої експертизи. Відповідно до постанови слідчого судді ОСОБА_5 від 05.06.2018р. було зобов`язано Холодногірський ВП ГУ НП в Харківській області внести відомості до ЄРДР за його заявою про злочин, за правовою кваліфікацією ст.384 КК України. До цього часу його клопотання про повідомлення йому номеру ЄРДР, виклику його для дачі показань та визнання потерпілим, залишилися без відповіді. Просив визнати його потерпілим та зобов`язати слідчого провести необхідні слідчі дії в розумні строки.

23 липня 2018 року слідчим суддею ОСОБА_3 був заявлений самовідвід від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого.
В ухвалі про самовідвід слідчий суддя посилається на те, що 12 липня 2018 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_4 з вищевказаною скаргою. Системою авторозподілу, дана скарга надійшла до його провадження, як слідчому судді, але як з`ясувалося у його провадженні знаходиться кримінальне провадження №0003183 від 30.10.2015 року стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч. 2 ст.187 КК України.
В судовому засіданні досліджений висновок судово- товарознавчої експертизи №464 від 25.02.2016р. з якого вбачається надання потерпілим аналогічної куртки, якою заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та був допитаний експерт ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), яка підтвердила ці данні.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що звертався з заявою про внесення в ЕРДР відомостей щодо потерпілого та слідчого, оспорюючи наявні в матеріалах кримінального провадження докази, які на його думку були отримані незаконним шляхом.
У разі розгляду ним, як слідчим суддею питання щодо оскарження дій слідчого в порядку ст.306,307 КПК України дане рішення може бути використане стороною захисту, як упередженість судді при оцінці доказів у кримінальній справі №642/1214/16-к за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
За таких обставин, оскільки вказане кримінальне провадження №0003183 від 30.10.2015 року на теперішній час знаходиться у його провадженні він позбавлений права розглядати як слідчий суддя скаргу ОСОБА_4 про визнання дій слідчого в іншому провадженні, яке безпосередньо може стосуватися в подальшому при оцінці доказів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Таким чином, за наявності підстав передбачених п.4 ч.1 ст.75 КК України він зобов`язаний заявити самовідвід відповідно до ч.1 ст.80 КПК України.
В судове засідання заявник та слідчий Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області не зявилися, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути заяву про самовідвід за їх відсутністю.

Статтею 75 КПК України закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні. Так, п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону№ 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобовязані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини заява про відвід (самовідвід) судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

З метою недопущення під час розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, сумнівів в неупередженості слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 , а також з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до суду, слідчий суддя прийшов до переконання, що згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, є підстави для самовідводу.

При вирішенні питання про самовідвід слідчий суддя ОСОБА_3 від дачі пояснень відмовився.
Суд, перевіривши матеріали скарги та дослідивши доводи слідчого судді про самовідвід, вважає необхідним зазначити наступне.
Нормами ст. 75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Відповідно до вимоги ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язаній заявити самовідвід.
Згідно ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно із ч. 6 ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тобто фактично законодавець визначив практику Європейського суду з прав людини частиною кримінального процесуального законодавства України.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.
Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".
Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".
Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.
Судом встановлено, що заява про самовідвід містить дані, які унеможливлюють розгляд слідчим суддею ОСОБА_3 скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, в зв`язку з тим, існують об`єктивні підстави вважати, що існують підстави, які викликають сумнів в неупередженості слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 , а також з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до Судової влади.
Враховуючи викладені вище обставини та вимоги ст.75 КПК України, вважаю за належне заявлений самовідвід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 - задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від участі у розгляді скарги № 1-кс/642/1655/18 (справа № 642/3482/18) ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та передати дану скаргу на розгляд іншому слідчому судді, визначеному в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1