Номер провадження: 11-сс/785/922/18
Номер справи місцевого суду: 522/6288/18 1-кс/522/9008/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар

судового засідання ОСОБА_5

за участю:

представника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

апелянта ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 22.05.2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000640, внесеному до ЄРДР 21.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 22.05.2018 року, було задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 і було накладено арешт на майно, яке було вилучене 17.04.2018 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на три пристрої до автомобільної сигналізації; невідомий пристрій чорного кольору, пару державних автомобільних номерних знаків НОМЕР_1 .

На вказану ухвалу ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, стверджує, що слідчий суддя неправомірно розглянув клопотання, оскільки воно було подане з пропуском строку, встановленого КПК України, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 22.05.2018 року і постановити нову ухвалу, зобов`язати сторону обвинувачення повернути вилучене майно.

Заслухавши ОСОБА_8 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що 21.03.2018 о 02 год. 55 хв. невстановлена особа таємно заволоділа автомобілем «ГАЗ-31105-501», який був припаркований у дворі біля будинку №9 по вул. Армійській в м. Одесі, який належить ОСОБА_9 , завдавши останньому матеріальну шкоду в розмірі 52000 грн.

При спостереженні за автомобілем співробітниками поліції була помічена особа, яка відчинила автомобіль ймовірно шляхом сканування сигналізації та намагалася завести замок запалювання, але при з`явленні співробітників поліції, невстановлена особа вдалася до втечі. При цьому в автомобілі була залишена сумка з автомобільними номерними знаками НОМЕР_2 та копіями документів, за якими оперативними заходами встановлено особу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи клопотання прокурор вказував на те, що ОСОБА_8 може бути причетний до вказаного злочину, у зв`язку з чим за місцем його мешкання в АДРЕСА_2 на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук, в результаті якого тимчасово вилучені три пристрої до автомобільної сигналізації, невідомий пристрій чорного кольору, пара державних автомобільних номерних знаків, які можуть мати безпосереднє значення для розслідування даного кримінального провадження, а саме виступати як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення і являтися речовими доказами.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.10 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1) ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На думку апеляційного суду, клопотання прокурора та обставини, на які посилається прокурор, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно відповідає вимогам ст.171 КПК України та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні такого клопотання.

Встановивши зазначені обставини, перевіривши обґрунтованість тверджень органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні та врахувавши положення ст.ст. 167, 170 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді і не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження на його початковій стадії. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом не встановлено та апелянтом не доведено.
На думку апеляційного суду, для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування на даній стадії досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати речових доказів, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на це майно, до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що цілком відповідає положенням ст. 2 КПК України.
Настання будь-яких реальних негативних наслідків в результаті накладення арешту на майно, які б переважали інтереси держави у цьому кримінальному провадженні, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.
Що стосується доводів апеляційної скарги відносно строків звернення із клопотанням, апеляційний суд звертає увагу на таке.
З матеріалів провадження вбачається, що прокурор звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням 26.04.2018 року.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси вказане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків.
Прокурор вказував на те, що він не був присутнім у судовому засіданні, копію ухвали отримав 14.05.2018 року, із клопотанням звернувся 15.05.2018 року, тобто в межах передбаченого ст. 172 КПК України строку.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вилучені речі можуть бути предметом злочину та речовими доказами, а тому існує ризик їх втрати чи пошкодження, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до положень п.1) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 22.05.2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000640, внесеному до ЄРДР 21.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2