Справа № 750/2976/18 провадження № 11-кп/795/673/2018 Категорія - ч.1 ст.122 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0009244 від 24.12.2017 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 травня 2018 року

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікацію його дій, та призначене покарання, просив вирок місцевого суду змінити в частині стягнення грошових коштів в рахунок моральної шкоди та з урахуванням сплачених ним коштів, зменшити суму стягнення з 25000 гривень до 5000 гривень.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за частиною 1 статті 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до статті 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 25000 гривень відшкодування моральної шкоди та 352 гривень 40 копійок судового збору.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2333 гривні 27 копійок.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, обвинувачений вказав, що суд при визначені розміру стягнення моральної шкоди не врахував кошти, які ним були перераховані потерпілому в розмірі 1550 гривень в рахунок відшкодування спричинених збитків. Зазначив, що потерпілим не було доведено в чому саме полягали його моральні страждання, оскільки останній відмовився проходити курс лікування та в матеріалах справи відсутні медичні докази або документальні підтвердження душевних страждань потерпілого.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, потерпілий просив залишити вирок місцевого суду без змін.

Вироком суду першої інстанції було встановлено, що 24.12.2017, близько 21 години 50 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу входу до магазину «АТБ», що розташований за адресою: вулиця Гонча, будинок 47 у місті Чернігові, в ході конфлікту, що виник з мотивів раніше виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 , лезом ножа не менше одного удару в верхню третину лівого передпліччя, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: колото - різаної рани верхньої третини лівого передпліччя з пошкодженням розгиначів передпліччя, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1056 від 27.12.2017 відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості з ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, а також лезом ножа завдав потерпілому не менше одного удару в область живота, не менше двох ударів в область лівої гомілки та не менше одного удару в область лівого надпліччя, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани живота, колото-різаних ран лівого надпліччя, лівої гомілки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1056 від 27.12.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, думку представника потерпілого та прокурора, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфіковані місцевим судом за частиною 1 статті 122 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, формально позитивно характеризується за місцем мешкання, його сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції належним чином мотивував та обґрунтовано звільнив обвинуваченого ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України, з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, визначених статтею 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Статтею 1167 Цивільного Кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини.

Місцевим судом правильно встановленні фактичні обставини, що внаслідок винних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 були завдані тілесні ушкодження, що в свою чергу потягло за собою завдання потерпілому моральних, душевних та фізичних страждань, в зв`язку із ушкодженням здоров`я.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування потерпілому немайнової шкоди, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, належним чином перевірив обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_10 , врахував глибину його душевних страждань, вимоги розумності і справедливості, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілого та правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого, які компенсують моральні страждання потерпілого.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій, необґрунтованість призначеного покарання, та вирішення позовних вимог, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 травня 2018 року, залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 травня 2018 року, щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4