Справа № 520/3629/18
Провадження № 1-кп/520/743/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000913 від 14.03.2018 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.03.2013 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.
-08.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.190 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України до одного року обмеження волі;
-18.02.2014 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 184 , ч.2 ст. 15,ч.2 ст.185,70 КК України до одного року 6 місяців обмеження волі. В силу ст. 71 КК України приєднано один місяць обмеження волі за попереднім вироком, остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 7 місяців обмеження волі, звільнений 20.05.2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 18.04.2014 року про застосування Закону України «Про амністію»;
-27.11.2014 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, іспитовий строк 2 роки;
-06.07.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України приєднано один день позбавлення волі за попереднім вироком, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 дня позбавлення волі, звільнений 06.03.2017 року по відбуттю строку покарання;
-09.10.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 26.02.2018 року біля 16:00 годин, обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , завідомо знаючи що в кімнаті його квартири наявні золоти прикраси, які належать його сестрі, потерпілій ОСОБА_6 , вирішив їх таємно викрасти.

Діючи з цією метою, обвинувачений ОСОБА_7 26 лютого 2018 року, в зазначений час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з сумки, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав золоті прикраси, а саме: золоте кільце вагою 1,2 грама вартістю 1097 гривень та золотий кулон у вигляді підкови вагою 0,72 грама вартістю 583 гривні.

Після того обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 1 659 грн.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при вищевикладених у вироку обставинах, пояснивши при цьому що 26.02.2018 року він знаходився один в квартирі де мешкає з сестрою ОСОБА_6 та таємно викрав з її сумки золоте кільце та золотий кулончик, які потім здав в ломбард. У скоєному він щиро кається, просить суворо його не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона мешкає в квартирі АДРЕСА_2 , де також проживає обвинувачений ОСОБА_7 , який вже неодноразова викрадав її особисті речі. Так, 26.02.2018 року обвинувачений знов викрав речі, які їй належать, а саме: золоте кільце та золотій кулон, які потім ОСОБА_7 здав до ломбарду. Вона потім викупила свої золоті прикраси. Просить суд призначити ОСОБА_7 покарання пов`язане з обмеженням волі, оскільки він протягом останніх років неодноразово вчиняв крадіжки, не працює, не виправився.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення його вина доведена дослідженими судом письмовими доказами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченого стосовно часу, місця і обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0000913 від 14.03.2018 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.03.2018 року від ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду предмету від 17.03.2018 року з якого вбачається, що було оглянуто каблучка зовні схожа на золоту, представляє собою кільце, діаметром 17 мм, вагою 1,2 грами, у верхній частині якої присутні три каміння сплетені між собою, білого кольору, та кулон у вигляді підкови, зовні схожий на золотий, ваго 0,72 грами, в центрі якого знаходиться три каміння білого кольору;

- постановою від 17.03.2018 року про визнання золотої каблучки та золотого кулону речовими доказами в кримінальному проваджені № 0000913 від 14.03.2018 року;
- звітом про ринкову вартість золотого кільця, вагою 1,2 грама, яка складає 1097 гривень та золотого кулона у вигляді підкови вагою 0,72 грама, яка складає 583 грн.;

- розпискою ОСОБА_6 про отримання на відповідальне зберігання золотого кільця з камінцями білого кольору та золотого кулона у вигляді підкови;

- копією договору ПТ «Ломбард ОНІКС» про надання фінансового кредиту під заставу №7.236/1, з якого вбачається, що ОСОБА_7 надав під заставу золоте кільце та золотий кулон;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.03.2018 року, з фото таблицею, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 , як особу яка 05.03.2018 року, здавала речі до ломбарду;

- протоколом огляду речей та документів від 19.03.2018 року, з якого вбачається, що було оглянуто договір ПТ «Ломбард ОНІКС» про надання фінансового кредиту під заставу №7.236/1;

- постановою про визнання речового доказу та залучення від 19.03.2018 року з якого вбачається, що договір ПТ «Ломбард ОНІКС» про надання фінансового кредиту під заставу №7.236/1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000913 від 14.03.2018 року;

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику признаачення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 який характеризується за місцем мешкання посередньо, не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, знов вчинив злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став. Наведені обставини щодо судимостей обвинуваченого свідчать про сформованість стійкої направленості особистості обвинуваченого ОСОБА_7 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, думку потерпілої про можливість призначення покарання обвинуваченому у вигляді обмеження волі, приймає до уваги висновок органу пробації, який вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дати обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: з 20.04.2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази - золотого кільця з камінцями білого кольору та золотого кулона у вигляді підкови, вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1