УХВАЛА

Справа № 569/14089/18

01 серпня 2018 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням накладення арешту на грошові кошти в сумі 900 доларів США, мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-картою з абонентським номером « НОМЕР_2 », належні ОСОБА_5 , вилучені 27.07.2018 в ході огляду місця події за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 195.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2018, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.
Із матеріалів клопотання вбачається, що громадянка ОСОБА_6 відповідно до службового посвідчення РН №111 від 05 грудня 2016 року перебуває на посаді державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Вимогами ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ст. 7 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії , здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, згідно підпункту «в» п. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці являються суб`єктами, на яких поширюється дія вказаного Закону.

Відповідно до ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Разом із тим, ОСОБА_6 , у порушення вказаних вище вимог законодавства та своїх функціональних обов`язків, будучи службовою особою, використовуючи надану їй владу та службове становище, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із метою особистого збагачення, близько 17 год. 00 хв. 27 липня 2018 року перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: м. Рівне по вул. Соборна, 195 вимагала та отримала від гр. ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 900 доларів США за не вчинення виконавчих дій з примусового викання рішення Дніпровського районного суду м. Києва щодо стягнення боргу в розмірі 687 729,75 грн.

Близько 19 год. 05 хв. 27 липня 2018 року ОСОБА_6 затримана працівниками правоохоронних органів, після отримання ним неправомірної вигоди від гр. ОСОБА_7

27 липня 2018 року було проведено огляд місця події на зупинці громадського транспорту за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 195, , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 900 доларів США, які остання отримав в якості неправомірної вигоди, а також мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-картою з абонентським номером « НОМЕР_2 », належні ОСОБА_5 .

Грошові кошти в сумі 900 доларів США, мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-картою з абонентським номером « НОМЕР_2 », належні ОСОБА_5 являються речовими доказами у кримінальному провадженні.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України регламентовано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи, те що слідчим доведено, що вилучені під час в ході огляду місця події за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 195, речі відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України та критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тому з метою збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, а саме: грошові кошти в сумі 900 доларів США, мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-картою з абонентським номером « НОМЕР_2 », належні ОСОБА_5 , вилучені 27.07.2018 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя