Єдиний унікальний номер 722/1171/18
Номер провадження 1-в/722/125/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника

виправної колонії: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

та його захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валява Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, не одруженого, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі посилаючись на те, що під час відбування покарання він порушень режиму не допускав, працює на виробництві установи, бере участь в програмах диференційованого виховного впливу, здобув професію, відвідує церкву, займається спортом.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити з наведених в ньому підстав.

На запитання суду засуджений також повідомив, що невиконання ним встановлених обсягів робіт пов`язано з поганими погодними умовами, оскільки всі роботи проводяться на вулиці.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечувала, не навівши під час судових дебатів будь-яких доводів в підтвердження своєї позиції.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 проти задоволення клопотання засудженого заперечував, вказуючи що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що може вказувати на високий ризик кримінального рецидиву, під час відбування покарання не проявив готовності до самокерованої, правослухняної поведінки та не досяг ступеня виправлення визначеного вимогами ст.82 КК України.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.10.2017 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05.12.2017 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 22.08.2017 року.

Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 22.08.2019 року.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 01 рік 26 днів позбавлення волі, тобто більше половини строку покарання, призначеного судом. Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання становить 11 місяців 04 дні.

Із досліджених судом матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 22.08.2017 року.
За час перебування в Чернівецькій УВП (№33) до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався. До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 03.02.2018 року. По прибуттю до установи по квітень 2018 року включно, до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався. В період з травня 2018 року по даний час працює різноробочим по просіву борошна вапнякового у вантажно-розвантажувальній дільниці. Поставлені виробничі змінні завдання не виконує.
За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.
В 2018 році здобув професію «муляр ІІ розряду», закінчивши навчальний центр, який функціонує при установі, однак потребував постійного контролю за його відвідуванням.
По відношенню до персоналу установи тактовний з метою переваги перед іншими засудженими та отриманням передбачених законом пільг.
Дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.
Потребує контролю щодо утримання в чистоті та порядку свого спального місця та приліжкової тумбочки.
Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує також під контролем, не завжди робить для себе належні висновки.
Роботи з благоустрою установи та самообслуговування виконує неохоче та потребує постійного контролю з боку персоналу установи.
Написав заяви для участі в програмах диференційованого виховного впливу «духовне відродження» та «фізкультура і спорт», однак реальної участі в них взагалі не приймає.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме: характеристиками засудженого ОСОБА_5 ; довідкою про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 ; довідкою відділу організації та нормування праці СВК №246 від 31.08.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.
Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.

Відповідно до атестаційного листа засудженого, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як такого, що станом на 22.03.2018 року «не став на шлях виправлення».

Згідно протоколів засідання комісії Сокирянської виправної колонії №67 від 26.04.2018 року та від 30.08.2018 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації та в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення та не стала на шлях виправлення відповідно.
Суд погоджується з таким висновком комісії СВК з огляду на таке.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається, законодавець в якості критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на беззаперечне дотримання засудженим режиму відбування покарання, сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку та прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.

Бездоганна поведінка засудженого під час відбування покарання повинна проявлятися у виконанні засудженим всіх засобів виправлення, що у своїй сукупності створило б йому позитивну характеристику, за наслідками чого, до нього було би застосовано відповідні заходи заохочення з боку адміністрації установи.

Така поведінка засудженого має бути зразковою для інших осіб, які відбувають порання та стимулювати їх до позитивних змін.

З досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 22.08.2017 року.
Під час відбування покарання в Чернівецькій УВП (№33) засуджений будь-яких суспільно-корисних робіт не виконував, до адміністрації установи з приводу працевлаштування не звертався.
Після прибуття до ДУ СВК засуджений протягом двох місяців бажання працювати не виявляв.
Тобто, з початку відбуття покарання, на протязі 8 місяців засуджений не працював, до адміністрації установи з приводу працевлаштування не звертався.
Працевлаштування засудженого та виконання ним робіт лише з травня 2018 року на третину від встановлених обсягів, не може свідчити про його сумлінне відношення до праці.
Доводи засудженого щодо неможливості виконання встановлених обсягів робіт з підстав, що не залежали від нього, суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються довідкою, виданою заступником директора підприємства ДКВС №246/1 від 31.08.2018 року, згідно якої засуджений ОСОБА_5 забезпечений об`ємами роботи в повному обсязі, проте змінні завдання на 100% не виконує.
Не знайшли свого підтвердження також доводи засудженого щодо його участі в програмах диференційованого виховного впливу «духовне відродження» та «фізкультура і спорт», оскільки згідно пояснень представника колонії засуджений в них участі взагалі не приймає.
Подання засудженим заяв про участь у вказаних вище програмах лише 27.07.2018 року суд вважає формальним та оцінює як намагання одержати позитивну характеристику безпосередньо для звернення до суду із даним клопотанням.
Враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону, характеризуючі дані про особу засудженого, його несумлінне відношення до праці, встановленого режиму, неохоче виконання ним робіт з благоустрою установи, що є обов`язком засудженого, байдуже відношення до виховних заходів, які проводяться у відділенні суд вважає, що станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, а тому застосування відносно нього ст.82 КК України є передчасним.

Керуючись ст.ст. 6, 65 ч.2, 126 ч.4 КВК України, ст.ст. 61, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: