Справа № 1-179/11
Провадження №4/145/1/2018
ПОСТАНОВА

"30" липня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в смт Тиврів заяву ОСОБА_4 про зняття арешту на автомобіль,

встановив:
ОСОБА_4 звернувся до Тиврівського районного суду Вінницької області із заявою, в якій просить зняти арешт, накладений слідчим у справі про його обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України на автомобіль Таврія ЗАЗ 110217, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Вирок винесено 20.09.2011 р.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, просить його заяву задоволити, звільнити майно з-під арешту, справу розглядати у його відсутності.
Прокурор не заперечує проти зняття арешту з вказаного нерухомого майна.
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно до п.9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.6 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-1735/0/4-12 від 26.11.2012 року «Про деякі питання застосування розділу Х1 «Перехідних положень», у судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПУ 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо зміни або скасування запобіжного заходу, арешту майна чи відсторонення від посади, суд має керуватися положеннями КПК України 1960 року.

Оскільки арешт на майно накладено у порядку КПК України у редакції 1960 року, то і при розгляді клопотання про його скасування мають застосовуватися положення КПК України у редакції 1960 року.

Згідно із п.8 ст.324 КПК України при постановленні вироку суд має вирішити питання, що робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст.409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ст.126 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується, якщо в застосуванні цього заходу відпала необхідність.

Судом встановлено, що вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.09.2011 р., зокрема, ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, на підставі п.4 ст.76 КК України покладено на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ по справі - автомобіль марки ЗАЗ 110217, д.н.з НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 , вирішено залишити йому.

Під час досудового розслідування постановою слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області ст.лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 18.05.2011 р. було накладено арешт на вказаний автомобіль ЗАЗ 110217, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4

20.09.2011 р. винесено вирок у даній справі, 06.10.2011 р. він набрав законної сили.

До цього часу арешт, накладений на майно заявника, не скасовано, що завдає ОСОБА_4 перешкоди у розпорядженні майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.29, 125, 126, 324, 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), Перехідними положеннями КПК України від 13 квітня 2012 року,

постановив :
Заяву ОСОБА_4 а про звільнення майна з-під арешту задоволити.

Звільнити з-під арешту майно, належне на праві власності ОСОБА_4 , а саме: автомобіль ЗАЗ 110217, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який був накладений згідно постанови слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області ст.лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 18.05.2011 р. Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6