cправа № 570/4444/17
провадження № 1-кс/570/521/2018
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
11 червня 2018 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю заявника ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.П.Могили, 24) заяву ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №570/486/2018,

в с т а н о в и в:

покликаючись на недотримання Кодексу суддівської етики та Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 N 2006/23, заявник у поданій 18 травня 2018 року заяві заявив відвід судді ОСОБА_5 , мотивуючи це тим, що у нього є сумніви в неупередженості та об`єктивності вказаного судді.

Заявник в суді заяву підтримав повністю та по аналогічних мотивах, вважає, що суддя ОСОБА_5 відноситься до нього упереджене, спілкується з іншими суддями по його справах та висловлює свою позицію по різних справах, що є неприпустимим, називає слідчого Ванею, що свідчить про їх дружні стосунки.
Прокурор вважає, що заява не підлягає до задоволення, крім того, по кримінальному провадженню вже призначені експертизи, з приводу чого і подана дана скарга на бездіяльність слідчого.

Заслухавши їх пояснення, ознайомившись із матеріалами справи, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Ст.75 КПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу. Згідно п.4 ст.75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. За ч.4 заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу, а ч.5 зазначає, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права, а згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Таке право особи висвітлено у рішеннях Європейського суду з прав людини.
У п.п.66, 69, 70 рішення від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" вказано, що наявність безсторонності має визначатись для цілей п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Зважаючи на складність і різноманітність справ, життєвих явищ, із ними пов"язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік підстав для відводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його об"єктивність і неупередженість. Необхідно зазначити, що «іншими обставинами», про які йде мова щодо суб`єктивних підстав відводу, можуть бути різні, зазначені обставини можуть і не бути об`єктивними, які б реально свідчили про упередженість судді. Процесуальний закон не наділяє повноваженнями суд встановлювати обставини, які б свідчили про упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням, не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника.

За принципом, неодноразово викладеним в рішеннях Європейського суду, суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру (рішення від 1.10.1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15.12.2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» та інші). У «Бангалорських принципів поведінки суддів» зазначається, що забезпечення рівного ставлення до всіх сторін судового засідання має першочергове значення для належного виконання суддею своїх обов`язків.
За таких обставин відвід є вмотивованим, поданий особою на належному етапі досудового розслідування відразу після виникнення таких підстав, беручи до уваги дискреційний характер поняття "інші обставини", поважаючи імперативне право особи на незалежний суд, а тому вважаю, що наявні підстави для відводу судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №570/486/2018.

Ухвала не віднесена до ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку /ч.1 ст.309 КПК України/. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.75, 80 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

задоволити заяву ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №570/486/2018.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути внесені до апеляційної скарги на судове рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1