Постанова
іменем України
18 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 127/7065/16-к
провадження № 51-2866км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 19 червня 2014 року Вінницьким міським судом за частиною 1 статті 321 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого від його відбування на підставі статті 75 КК з іспитовим строком тривалістю три роки,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 263 цього Кодексу.
Оскаржені судові рішення
1. За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2016 року ОСОБА_7 було засуджено за частиною 2 статті 263 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі статті 71 КК за сукупністю вироків до покарання за цим вироком повністю приєднано покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі на строк 2 роки зі звільненням на підставі статті 75 КК від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладенням на засудженого виконання обов`язків, передбачених пунктами 24 частини 1 статті 76 цього Кодексу. Кожен з вироків допущено до самостійного виконання.
2. ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному носінні холодної зброї за обставин, детально викладених у вироку. Судом встановлено, що 01 березня 2016 року о 19:00 на залізничному вокзалі м. Вінниці ОСОБА_7 знайшов металевий кастет, який відноситься до контактної холодної зброї ударно-дробильної дії. Наступного дня о 18:30 на Привокзальній площі у м. Вінниці під час перевірки документів працівниками поліції у засудженого було вилучено згадану холодну зброю, яку він носив при собі.
3. Апеляційний суд Вінницької області 18 квітня 2017 року, частково задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання і ухвалив новий вирок, яким призначив засудженому за частиною 2 статті 263 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статті 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Вимоги і доводи касаційних скарг
4. Захисник у касаційній скарзі просить на підставах, визначених пунктами 23 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам статті 370 КПК, адже у ньому не наведено достатніх мотивів на спростування висновків суду першої інстанції щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства. Крім того, на думку скаржника, апеляційний суд всупереч вимогам статті 65 КК не врахував повною мірою всіх позитивних даних про особу винного та наявних у справі пом`якшуючих обставин, у зв`язку з чим призначив засудженому за частиною 2 статті 263 КК покарання, яке є явно несправедливим через суворість.
5. Прокурор у скарзі ставить вимогу про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Не оспорюючи фактичних обставин справи та правової кваліфікації дій засудженого, прокурор зазначає, що апеляційний суд не врахував повною мірою обсягу та підвищеної суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_7 злочинів та негативних даних про його особу, що призвело до невиправданої м`якості остаточного покарання за сукупністю вироків. Вважає, що, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора лише частково, апеляційний суд належним чином не вмотивував свого рішення.
6. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Позиції інших учасників судового провадження
7. У судовому засіданні прокурор підтримав скаргу сторони обвинувачення та заперечив проти задоволення касаційних вимог захисника.
8. Захисник ОСОБА_6 подав до Суду клопотання про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
9. Засуджений письмово повідомив Суду про можливість проведення касаційного розгляду без його участі.
Оцінка Суду
10. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скаргах доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подані скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
11. Правильність висновків судів про винуватість засудженого у вчиненні злочину та кримінально-правова оцінка його дій у касаційних скаргах не оспорюються.
12. Що ж стосується доводів касаційних скарг про порушення щодо ОСОБА_7 загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
13. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
14. Суд звертає увагу, що доводи в касаційних скаргах як сторони обвинувачення, так і сторони захисту зводяться до незгоди з оцінкою судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи і їх значення для визначення виду та розміру призначеного засудженому покарання. Однак лише незгода сторони з оцінкою суду не доводить явної несправедливості покарання, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 438 КПК у сукупності зі статтею 414 цього Кодексу може стати підставою для скасування або зміни судових рішень.
15. Крім того, щоб замінити оцінку фактичних обставин справи, надану судами першої і апеляційної інстанцій, своєю власною оцінкою, Суд з урахуванням принципу безпосередності мав би самостійно дослідити ці обставини в їх сукупності, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. Доводів, що свідчили б про явну несправедливість покарання, які касаційний суд може перевірити, не вдаючись до дослідження доказів та оцінки фактичних обставин справи, у скаргах не наведено.
16. Разом із тим під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що апеляційний суд дотримався вимог закону в частині призначеного засудженому покарання. Ухвалюючи свій вирок, апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й усі інші обставини, які мають правове значення, і дійшов висновку, що місцевий суд не дав належної оцінки обставинам вчинення кримінального правопорушення та його суспільній небезпечності, що призвело до м`якості заходу примусу, незабезпечення досягнення його мети.
17. Апеляційний суд виходив із того, що засуджений, будучи судимим за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів і звільненим від відбування покарання з випробуванням, скоїв новий умисний злочин середньої тяжкості під час іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером установлених конкретних дій винного, апеляційний суд визнав неможливим досягти мети попередження вчинення нових злочинів й виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства.
18. Суд апеляційної інстанції взяв до уваги всі інші дані про особу винного та обставини, які мають правове значення, у тому числі й ті, на які є посилання в касаційній скарзі захисника. Також не залишилося без оцінки суду визнання засудженим своєї вини та його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та тяжких наслідків.
19. Врахувавши зазначене, суд апеляційної інстанції призначив засудженому покарання в межах санкції частини 2 статті 263 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки і при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів приєднав частину (1 місяць позбавлення волі) невідбутого покарання за попереднім вироком .
20. Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому за вироком апеляційного суду, в касаційних скаргах не наведено.
21. Таким чином, Суд вважає, що апеляційний суд не порушив вимог статей 50, 65 КК, а призначене засудженому покарання відповідає визначеним законом загальним засадам.
22. Ураховуючи наведене, Суд не вбачає підстав для скасування вироку апеляційного суду, як про це йдеться в касаційних скаргах. Доводи сторони захисту та сторони обвинувачення щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості злочину та особі засудженого через м`якість або через суворість слід відхилити, а касаційні скарги залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3