В И Р О К
Іменем України
24.10.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жмеринка кримінальне провадження №0000492 від 17.07.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Близько 13 годин 00 хвилин 26.06.2017 року під час сварки, що виникла раптово між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу гаражного приміщення на території приватного домоволодіння у АДРЕСА_1 , та почувши вказану сварку, підбіг до ОСОБА_5 і на грунті тривалих особистих неприязних відносин з останньою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характері своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, схопив рукою ОСОБА_5 за пальці лівої кисті та викрутив їх до заподіяння болю, після чого наніс удар кулаком правої руки у ліву сторону обличчя ОСОБА_5 , чим також завдав їй фізичного болю.
Вказані дії ОСОБА_7 судом наразі кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК за кваліфкуючими ознаками умисного завдання удару та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину за висунутим йому обвинуваченням не визнав. Потерпіла ОСОБА_5 є його тіткою, а також доводиться хрещеною матір`ю. 25.06.2017 року він дізнався від сусідів, що вона із своєю матір`ю, відповідно його бабкою, ОСОБА_10 вивезли належний його матері цукор у кількості п`ятнадцяти мішків, якого він із матір`ю зберігали у своїй незавершеній будівництвом хаті. Близько 13 години дня наступної доби щодо цього він поспілкувався із бабкою, яка це підтвердила. Будучи обізнаним про її тяжку серцеву хворобу, він сказав бабці, що особисто не заперечує, якщо гроші за цей цукор використуються на її лікування. Але він заперечив, якщо ці кошти будуть витрачені на переоформлення належного дідові будинку, якого успадкувала його матір та щодо користування яким вона їм видала доручення. Бабка спочатку із ним погодилась, проте, обернувшись, вона побачила свою дочку ОСОБА_5 , яка цю розмову підслуховувала, після чого бабця наказала, аби він із сім`єю забирався із згадуваного будинку. Глибоко образившись на таке, він вирішив забрати належні йому речі, які зберігалися у гаражі, з метою чого сказав своїй дружині, щоб вона покликала свого брата, а сам підігнав причіп від мотоблоку та автомобільний причіп, у які став завантажувати своє майно. Дружина приїхала автомобілем із своїм братом ОСОБА_11 , й саме він ніс кутову шліфувальну машинку, а вона, розвернувшись та припаркувавши машину, заходила на подвір`я, коли на сходах ганку стояла потерпіла. Остання у нецензурній формі запитала його дружину, мовляв, що вона тут забула та чого сюди йде. Дружина відповіла їй, що прийшла не до неї додому, після чого ОСОБА_5 продовжила нецензурно лаятись та схопила за лікоть лівої руки, а також йому здалося, що вдарила тапком його дружину, коли та проходила повз неї. Він у цей час разом з братом дружини знаходились у гаражі, завантажуючи речі. Почувши вказані крики він з гаража, а бабка з городу підбігли до ганку, де продовжували сваритись ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , та спробували заспокоїти останніх. Зреагувавши додатково на істеричний плач своїх неповнолітніх дітей, які також перебували поруч на вказаному подвір`ї, він видпихнув у груди потерпілу від своєї дружини, від чого та можливо вдарилась об конструкцію будинку. Наостанок підійшла також старша сестра потерпілої, після чого усі розійшлися, він із дружиною та її братом продовжили завантажувати та вивозити власне майно. Повернувшись за своїми речами вдруге, бачив, що до будинку приїздив патруль поліції. При цьому до нього підійшла бабка та попросила його не повідомляти про вивезений ними цукор, пообіцявши, що вони не стануть повідомляти про застосування ним физичної сили стосовно ОСОБА_5 . Піддавшись на її умовляння, він у своїх поясненнях працівникам поліції вказав, що не має ні до кого ніяких претензій. Конфліктні ситуації і раніше із ним та його сім`єю неодноразово створювала під незначними приводами сама потерпіла. Патруль поліції відвіз потерпілу додому. Остання не мала ніяких видимих ушкоджень. Через два дні потому вона святкувала зустріч випускників в смт.Браїлів, при цьому потерпіла не мала гіпсу на руці. Свою заяву до поліції нею було подано через три тижні після вказаних подій, одразу ж після того, як його матір скасувала раніше видане їм доручення стосовно будинку померлого діда. Заперечив, що під час вказаного конфлікту він хапав потерпілу за руку чи завдав їй удару в обличчя. Вважає неправомірною висунуту потерпілою вимогу його дружині, щоб ані вона, ані він не з`являлися у будинку, що фактично належить його матері. Зауважив, що від доторку потерпілої під час вказаного конфлікту на руці його дружини утворився синець. Спроб до примирення з потерпілою він не здійснював. Не заперечував особисто проти застосування щодо нього закону про амністію.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні вказаного злочинного діяння повністю доводиться сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 26.06.2017 року вона приїхала допомогти по господарству своїй матері. Біля 13 години вказаної доби прибираючись у її будинку, побачила, як обвинувачений ОСОБА_7 із своєю дружиною ОСОБА_9 та її братом виносили речі з гаража. Від матері почула, що, погрожуючи їй, ОСОБА_7 виявив намір зрізати огорожу на території її будинковолодіння. Вийшовши у хатніх справах на сходи у входу до будинку, вона побачила, як на подвір`я заходила ОСОБА_9 , тримаючи в руках якийсь електроінструмент, яку вона запитала, що це і навіщо. Остання відповіла їй у грубій нецензурній формі. Після цього до неї підбіг ОСОБА_7 із вигуками, що господар у цьому будинку лише він, схопив її за третій та четвертий пальці лівої руки та почав вигинати їх назад. Її мати вийшла з будинку та встала поміж ними, аби завадити конфлікту. Потім ОСОБА_7 вдарив її, потерпілу, кулаком правої руки у ліву щоку, внаслідок чого вона вдарилась правою стороною голови об віконну лутку. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжували галасувати, тому вона викликала наряд поліції. На другий день вона звернулась до Жмеринської центральної районної лікарні, там зафіксували сліди побоїв, гематоми були справа на лобі, на лівій руці та на коліні. Згодом вона 21 день проходила у загіпсованій кисті. По медичну допомогу вона звернулась до лікаря-травматолога, який направив її до судово-медичного експерта. Акт судово-медичної експертизи експерт видав особисто їй приблизно за тиждень. Про своє лікування отримала довідку від лікаря-травматолога, яку вона передала слідчому. Документи щодо її лікування, зокрема, результати огляду за допомогою МРТ були передані слідчому. Від вигинання обвинуваченим її пальців, а також від удару головою об лутку вікна вона відчувала сильний біль, пальці опухли. До теперішнього часу рухливість пошкоджених ОСОБА_7 її пальців на згинання є обмеженою, у них з`являється періодичний біль. Щодо визначення ступеню втрати працездатності чи встановлення їй інвалідності вона до медичної комісії не зверталась, не маючи наразі такої потреби. Вимагала суворого покарання для обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що одного дня влітку минулого року після розмови із своєю бабкою, яка мешкає по АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_7 сказав їй поїхати із її братом до іншого родича та взяти у нього кутову шліфувальну машинку, аби зрізати раніше встановлену ним огорожу. Повернувшись їз згаданим інструментом до вказаного будинку, його її брат поніс до гаража, де перебував її чоловік. Сама ж вона просто увійшла через хвіртку, коли на сходах ганку стояла потерпіла ОСОБА_5 , яка нецензурними висловлюваннями почала її ображати, на що вона їй відповіла також у нецензурній формі. Потерпіла замахнулась на неї тапками, що тримала до цього в руках, схопила її за ліве плече. На їхню суперечку прибігли матір та старша сестра потерпілої, а також ОСОБА_7 , який відштовхнув її та ОСОБА_5 в різні боки, після чого вони з чоловіком відійшли у бік гаража, де він з її братом продовжили збирати речі, а вона вийшла на вулицю дивитися за дітьми. Потерпіла із своєю матір`ю повернулись до будинку. Ніяких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 не заподіював, він не хапав останню за руку. Від утримання її за плече потерпілою, яке тривало близько хвилини, вона могла вивільнитися сама, проте не пішла звідти, оскільки тривало з`ясування їхніх стосунків. Чоловік, наблизившись до них, не пропонував їй особисто піти з місця конфлікту.
Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона дорогою додому до своєї матері побачила, як туди проїхали на автомобілі ОСОБА_9 із своїм братом. Коли дійшла далі, виявила, що обвинувачений ОСОБА_7 у гаражі збирав речі. Увійшовши до хати, побачила свою матір, яка плакала, від неї та присутньої там також своєї сестри ОСОБА_5 дізналася, що ОСОБА_7 послав дружину за кутовою шліфувальною машикою, щоб позрізати огорожу, яка встановлена була за місцем проживання матері. Перевдягнувшись, вона пішла до сараю, й цього часу на подвір`я зайшла дружина обвинуваченого ОСОБА_9 . ОСОБА_5 , яка за нею вийшла з будинку, запитала останню для чого та привезла кутову шліфмашинку, на що та почала нецензурно висловлюватись на адресу потерпілої. Вона, свідок, дорогою до сараю побачила, як з гаража вибіг ОСОБА_7 , який підбігши до ОСОБА_5 почав виломлювати їй пальці на лівій руці та вдарив рукою у ліву щоку, внаслідок чого вона вдарилась головою об одвірок вікна. У зв`язку з цим свідок підійшла до них та запитала, що вони роблять, закликавши їх зупинитися. У цей же час ОСОБА_10 вже вийшла з будинку та перебувала поруч із потерпілою, ОСОБА_9 стояла на шість-вісім східців нижче. Потерпіла не наближалась до дружини обвинуваченого, постійно перебуваючи на верхній площадці ганку, де щодо неї застосував фізичну силу ОСОБА_7 .
Допит свідка ОСОБА_10 сторонами визнано неможливим у зв`язку з її смертю.
Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000492 та протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається внесення до ЄРДР 17.07.2017 року відомостей за заявою потерпілої ОСОБА_5 про те, що близько 13 години дня 26.06.2018 року ОСОБА_7 під час сварки заподіяв їй тілесні ушкодження (а.с.78,79).
З паспорту потерпілої ОСОБА_5 вбачається відповідне написання її прізвища, а також місце її реєстрації по АДРЕСА_3 (а.с.79).
Згідно постанови слідчого від 17.07.2017 року у кримінальному провадженні №0000492 призначено судово-медичну експертизу з метою встановлення наявності тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 , їх характеру, локалізації, механізму та давності утворення, а також ступеня тяжкості. Даною постановою слідчого експерту представлено її копію із застереженням щодо надання в разі необхідності матеріалів кримінального провадження (а.с.82).
З висновку судово-медичної експертизи від 04.08.2017 року №66 вбачається встановлення на підставі дослідження медичних документів на ім`я ОСОБА_5 та з урахуванням викладених у постанові слідчого обставин кримінального правопорушення наявності у ОСОБА_5 травми двох пальців лівої кисті у вигляді пошкодження капсул міжфалангових з`єднань 3,4 пальців та часткове ушкодження сухожилка розгинача 3-го пальця, ознаки теносиновіїту сухожилка розгинача 4-го пальця, а також три синця (крововиливи, гематома) на лобі, лівому плечі та лівому колінному суглобі. Травма двох пальців виникла, можливо, внаслідок надмірного перерозгинання в міжфалангових суглобах, а синці спричинені діями тупих твердих предметів, невиключно в час та при обставинах, на які вказує потерпіла. Оскільки вказана травма двох пальців лівої кисті у ОСОБА_5 потягла за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 добу, то вони належать до ушкоджень середньої тяжкості, а синці до легких тілесних ушкоджень (а.с.83-84).
З протоколу слідчого експерименту від 18.08.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , проведеного за згодою власника домоволодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_10 (а.с.90) встановлено, що під час даної слідчої дії підозрювана розповіла та протемонструвала яким саме чином близько 13 години дня 26.06.2017 року обвинувачений ОСОБА_7 схопив її за 3-й та 4-й пальці лівої руки та із застосуванням сили загнув їх у іншу сторону, після чого відпустивши їх наніс кулаком правої руки один удар їй у ліву вилицю, від якого вона вдарилась правою частиною обличчя об одвірок вікна (а.с.91-93,94-97).
Згідно постанови слідчого від 31.08.2017 року у кримінальному провадженні №0000492 призначено додаткову судово-медичну експертизу з метою встановлення можливості отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_5 при обставинах, що зазначені нею в ході слідчого експерименту від 18.08.2017 року. Даною постановою слідчого експерту представлено її копію та копії судово-медичної експертизи, протоколу слідчого експерименту із фототаблицею до нього (а.с.98).
З висновку додаткової судово-медичної експертизи від 31.08.2017 року №/86/66 вбачається встановлення на підставі даних протоколу проведення слідчого експерименту, що із врахуванням характеру та локалізації ушкоджень на лівій кисті ОСОБА_5 травма двох її пальців могла виникнути внаслідок надмірного перерозгинання в міжфалангових суглобах, тобто при обставинах, на які вказує потерпіла у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.08.2017 року (а.с.98-99).
З протоколів слідчого експерименту від 04.09.2017 року за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , проведеного за згодою власника домоволодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_10 (а.с.100) встановлено, що під час даної слідчої дії вказані свідки самостійно розповіли та протемонстрували яким саме чином у пообідню пору доби 26.06.2017 року обвинувачений ОСОБА_7 , схопивши потерпілу ОСОБА_5 за пальці лівої руки, почав викручувати іх у протилежний бік, після чого один раз вдарив рукою потерпілу у ліву частину обличчя (а.с.101-103,104,105-107,108-110).
Вказані докази, окрім показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 в частині застосування з боку ОСОБА_7 щодо потерпілої ОСОБА_5 суто відштовхування останньої, а окрім також наведених вище постанов слідчого про призначення судово-медичної та додаткової судово-медичної експертизи суд приймає до уваги та вважає достовірними пояснення потерпілої ОСОБА_5 , оскільки вони є логічними, послідовними та повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 , що надані нею в судовому засіданні, протоколами проведення слідчих експериментів за участю самої потерпілої, вказаного свідка, а також свідка ОСОБА_10 та у сукупності з вказаними доказами дають повний і докладний опис подій, що відбувались під час протиправного застосування фізичного насилля ОСОБА_7 щодо ОСОБА_5 .
Суд не приймає до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 стосовно обмеженого впливу ОСОБА_7 на потерпілу ОСОБА_5 лише у спосіб відштовхування останньої, оскільки їх пояснення спростовуються вказаними показаннями інших учасників кримінального провадження та протоколами слідчих дій, а також різняться між собою у певних обставинах щодо частини тіла, за яку утримувала ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_5 , чи то за лікоть, чи за плече, а також щодо наближення останньої по відношенню до ОСОБА_9 , що є вочевидь не логічним з огляду на подальше вказане ними триваюче утримання потерпілою дружини обвинуваченого, запобігаючи якому він відштовхнув потерпілу, внаслідок чого вона вдарилась, можливість чого не заперечена самим ОСОБА_7 , проте відбутися це могло лише на верхній площадці сходів ганку, куди ОСОБА_9 не піднімалась, стверджуючи, що вона прямувала у напрямку гаража. Такі твердження обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає відповідним способом захисту від пред`явленого йому обвинувачення, проте не визначає їх такими, що його виправдовують.
Суд також до уваги висновки судово-медичної експертизи від 04.08.2017 року №66 та додаткової судово-медичної експертизи від 31.08.2017 року №86/66, а також постанови слідчого щодо їх призначення, оскільки ці експертизи проведені із порушенням встановленого порядку їх проведення з огляду на непредставлення слідчим експертові медичної документації, власне на підставі якої здіснено вказане експертне дослідження за відповідним посиланням за змістом самих висновків, а також зважаючи на відсутність клопотання експерта щодо представлення органом досудового розслідування йому цих документів за потреби та в межах визначених положеннями ч.3 ст.69 КПК України прав експерта, оскільки самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, експерту заборонено; а також згідно передбаченого вимогами ч.7 ст.69 КПК України обов`язку невідкладно заявити клопотання особі, яка призначила експертизу, щодо уточнення клопотання про її призначення чи повідомити їй про неможливість проведення експертизи за поставленим запитанням або без залучення інших осіб у разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення, серед іншого стосовно відміностей у написанні прізвища потерпілої згідно її офіційних документів. Оскільки вилучення вказаних об`єктів для подальшого дослідження та призначення експертизи було здійснено з процесуальними порушеннями, зокрема, вилучення зазначених медичних документів органом досудового розслідування жодним чином не зафіксовано, з урахуванням непредставлення суду об`єктивних відомостей щодо належного походження письмових документів, що стали об`єктами експертного дослідження, а також стосовно отримання їх у встановленому порядку безпосередньо експертом, судом вказані експертні висновки та постанови слідчого про їх призначення визнаються недопустимими доказами згідно вимог ст.86 КПК України, про що із посиланням на відповідні доводи заявлено в ході судового розгляду стороною захисту.
Згідно положень ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суд, не маючи можливості враховувати відомості, що містяться у визнаних недопустимими доказами експерних висновках, зокрема щодо наявності у потерпілої безпосередньо тілесних ушкоджень та ступеня їх тяжкості, обставини чого можуть визначатися лише експертним шляхом, потребуючи спеціальних знань у галузі медицини, визначає недоведеним прокурором пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні ним умисного середньої тяжкості ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених статтею 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я, склад якого характеризується причинно-наслідковим визначенням наяності у потерпілого саме вказаного певного ступеня тілесного ушкодження, чого суду наразі належно не доведено.
Разом з тим, в межах пред`явленого обвинувачення суд із врахуванням фактично встановлених обставин на підставі показань потерпілої, свідка ОСОБА_12 та відомостей, здобутих в ході слідчого експерименту, визначає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 насильницьких дій, застосування яких обвинуваченим мало умисний характер, пов`язаних із викручуванням пальців руки потерпілої ОСОБА_5 , а також завдання їй удару по обличчю, внаслідок якого вона за інерцією додатково ударилась головою об віконний одвірок, що вочевидь завдали потерпілій фізичного болю, про що особисто вказано потерпілою, і не спричинили тілесних ушкоджень за недоведеності таких.
При цьому суд визнає безпідставними доводи самого ОСОБА_7 про обставини нецензурних висловлювань з боку потерпілої на адресу його дружини, а також її затримання ОСОБА_5 , оскільки застосовані обвинуваченим заходи є вочевидь невідповідними та такими, що заздалегідь перевищують потребу подолання та припинення заявлених ним дій потерпілої. Так, самою ОСОБА_9 повідомлено про власну можливість звільнення від утримання її потерпілою за плече. Також відповідний прояв насильства, вчиненого ОСОБА_7 вочевидь не є виправданим меті припинення сварки та взаємних образ потерпілої із його дружиною, яка серед іншого мала вільну можливість самостійно залишити місце конфлікту, а надто не відповідало зазначеній ним спробі заспокоїти власних дітей, які перебували поруч місця подій, тобто явно не відповідають праву особи на необхідну оборону з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів членів власної сім`ї шляхом заподіяння потерпілій шкоди для припинення цього посягання, оцінити фактичну загрозу яким він мав достатню та реальну можливість, долаючи певну відставнь від свого первісного перебування у гаражі до сходів ганку, на якому відбувався конфлікт.
Таким чином, з урахуванням наведеного що суд доходить до переконання, що потерпіла ОСОБА_5 дійсно зазнала суспільно небезпечного посягання на охоронювані законом загальні права недоторканості особи з боку обвинуваченого ОСОБА_7 у виді умисного завдання удару та інших насильницьких дій, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, що становить кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, за якою ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за їх вчинення, що у даному конкретному випадку потребує відповідної перекваліфікації його протиправних дій в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є злочином невеликої тяжкості; відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також враховує думку потерпілої, яка вимагала суворого покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.89), на обліку у лікарів наркологів та психіатрів не перебував і не перебуває (а.с.87,88), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.86), має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно; згідно особистих пояснень існує за рахунок доходів від особистої підприємницької діяльності.
Як вбачається із досудової доповіді, складеної 08.11.2017 року Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації, ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 визначено як середній, а також середній ризик небезпеки для суспільства; виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (без позбавлення, обмеження волі на певний строк або арешту) є можливим (а.с.24-26).
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його виправлення та перевиховання за санкцією відповідної частини вказаної статті кримінального закону покарання у виді громадських робіт, визначаючи недостатнім застосування більш м`якого покарання у виді штрафу та недоцільним застосування покарання у виді виправних робіт, не вбачаючи в даному конкретному випадку можливості застосування до нього вимог ст.69, 75 КК України.
Одночасно, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його особу та інші обставини справи, ОСОБА_7 згідно висловлної ним особисто згоди підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", з підстав того, що він має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких не позбавлений батьківських прав та яким на день набрання чинності вказаним Законом 07.09.2017 року не виповнилося 18 років, натомість обмежень, передбачених ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно ОСОБА_2 амністії не встановлено.
Цивільного позову у встановленому порядку наразі не пред`явлено.
Про наявність речових доказів або процесуальних витрат, а також про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 учасниками провадження не заявлено, що не становить підстав вирішення цих питань судом.
Враховуючи викладене, керуючись ст.368-371, 373, 374 КПК України, ст.3,4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", ст.1, 9, 10, 11, 13, 15 Закону України "Про амністію у 2016 році", суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 в межах пред`явленого йому обвинувачення визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.1 ст.126 КК України у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання за цим вироком на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1