Справа № 206/3012/18
Провадження № 1-кп/206/279/18
У Х В А Л А

17.09.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001259 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні.

Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню справи до слухання не виявлено.

Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. Виклику підлягають всі свідки згідно реєстру матеріалів. Клопотань про виклик для допиту інших осіб, та витребування речей чи документів не надійшло.

Судом не встановлена необхідність проведення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників судового засідання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.

Крім того прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування до кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обо`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення слідчих чи інших процесуальних дій, участі в судовому засіданні; не покидати місце свого постійного проживання, в період часу часу з 21:00 по 07:00 год, окрім випадків необхідності явки за викликом слідчого, прокурору або суду для проведення слідчих чи інших процесуальних дій. Мотивує застосування такого запобіжного заходу тяжкістю вчиненого злочину, можливістю запобігти спробам уникнути відповідальності шляхом переховування, а також можуть впливати на свідків або потерпілого.

Обвинувачені та захисник-адвокат заперечували проти задоволення даного клопотання, просили відмовити, оскільки обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки, запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту стосовно них вже обирались, та з часу припинення їх дії на них жодних нарікань не було, в судові засідання з`являються та не мають наміру ні від кого переховуватись та ні на кого впливати.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Заслухавши думки сторін, вивчивши клопотання прокурора та обвинувальний акт, суд зазначає наступне.

Зідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ст. 178 КПК України 1. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Суд, розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, встановив, що в судовому засіданні прокурором не надано докази обставин, які свідчать: про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, на які вона вказує, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілого, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні. Клопотання не містить, відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України: викладу обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того обвинувачений одружений, має на утриманні двох малолітніх доньок, працює приватним підприємцем, мешкає за місцем реєстрації, в судові засідання за викликом суду з`являється, що в свою чергу є стримуючим фактором та може вважатися запорукою та певною гарантією для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, встановив, що в судовому засіданні прокурором не надано докази обставин, які свідчать: про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, на які вона вказує, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілого, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні. Клопотання не містить, відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України: викладу обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того обвинувачений одружений, має на утриманні двох малолітніх синів, мешкає за місцем реєстрації, в судові засідання за викликом суду з`являється, що свідчить на користь останнього та вказує на наявність усталених соціальних зв`язків, що в свою чергу є стримуючим фактором та може вважатися запорукою та певною гарантією для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Прокурором взагалі не зазначено обставин на обґрунтування того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

При цьому ризик переховування кожним з обвинувачених не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Навпаки, той факт, що обвинувачені після оголошення їм про підозру та направлення обвинувального акту до суду самостійно прибувать до суду спростовує доводи прокурора.

З огляду на зазначене, приходжу до висновку, що недоведеність сукупності обставин, передбачених п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України вказують на те, що відносно кожного з обвинувачених при таких обставинах взагалі може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Зважаючи на вищевикладене, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних клопотань прокурора.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-181, 314-316, ст. 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_5 .

Матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001259 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні о 14 год. 00 хв. 27 вересня 2018 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, обвинувачених, захисника-адвоката, потерпілого та свідків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1