Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3271/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2018 року Подільський районний суд міста Києва
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відео конференції заяву засудженого про відновлення втрачених матеріалів справи, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду міста Києва від ОСОБА_5 надійшла заява про відновлення втрачених матеріалів справи, в якій заявник вказує на те, що вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року його було визнано винним за п.п. «ж, з, і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ст. 17, ч. 3 ст. 142, ст. 19, ч. 3 ст. 142, ст. 19, ст. 69 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. ст. 307, ч. 2 ст. 185, ст. 198 КК України (в редакції 2001 року), та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 21 липня 2005 року вищевказаний вирок залишено без змін.
На даний час він відбуває покарання в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)».
Заявник ОСОБА_5 вважає за необхідне відновити втрачені матеріали кримінальної справи № 1-12/04, які знаходяться на тимчасово окупованій внаслідок збройної агресії Російської Федерації території Автономної Республіки Крим, оскільки таке відновлення сприятиме повному, всебічному та об`єктивному розгляду поданої ним до суду заяви про перегляд вказаного вироку суду за нововиявленими обставинами. На його думку відновленню підлягає вирок апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року, копія якого знаходиться в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_5 за місцем відбування ним покарання; ухвала Верховного Суду України від 21 липня 2005 року, яка знаходиться в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_5 за місцем відбування ним покарання; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 30 червня 1999 року; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 04 квітня 2000 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; відповідь начальника Красногвардійського райвідділу міліції ОСОБА_9 ; висновок комплексної імунолого-медичної експертизи № 610 від 25 липня 1999 року; висновок судово-хімічної експертизи від 01 жовтня 1999 року; протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву, просив її задовольнити, пояснивши, що відновлення зазначених матеріалів кримінальної справи йому необхідне для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду поданої ним до суду заяви про перегляд постановленого відносно нього вироку суду за нововиявленими обставинами.
Захисник підтримав позицію заявника.
Прокурор пояснив, що матеріали всіх кримінальних та наглядових проваджень, в тому числі і матеріали кримінальної справи відносно заявника, залишились на території тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації території Автономної Республіки Крим, тому він не має можливості надати суду будь-які документи, які б сприяли відновленню втрачених матеріалів. Просить відмовити в задоволенні заяви.
Судом вживались заходи для одержання від експертної установи відомостей та копії висновку судово-хімічної експертизи, про необхідність відновлення якого просив заявник, однак, як вбачається з листа Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С.Бокаріуса від 10 квітня 2018 року № 2/1247, надати висновок експерта від 01 жовтня 1999 року інститут не має можливості, оскільки в архіві не зберігаються експертні провадження, термін завершення яких становить більше 5 років.
Заслухавши думку заявника, захисника та прокурора, дослідивши долучені до заяви документи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення поданої заяви на підставі положень ст. 524, 525 КПК України в редакції КПК України 2012 року, незважаючи на те, що дана кримінальна справа була розглянута за нормами КПК України в редакції 1960 року.
Приймаючи таке рішення, судом враховується те, що Перехідними положеннями КПК України 2012 року не врегульоване питання розгляду заяв про відновлення втрачених матеріалів кримінальних справ, вироки в яких набрали законної сили за правилами КПК України в старій редакції, яка втратила чинність.
Згідно вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В даному випадку, на думку суду, виконання вищезазначеного завдання кримінального провадження буде забезпечене шляхом застосування до правовідносин з відновлення втрачених матеріалів положень ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до яких, коли положення Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України, серед яких є забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.
Під час розгляду заяви судом досліджено з участю учасників судового провадження довідку ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» про те, що в ній відбуває покарання ОСОБА_5 , засуджений 26 січня 2004 року вироком Апеляційного суду АР Крим за п.п. «ж, з, і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ст. 17, ч. 3 ст. 142, ст. 19, ч. 3 ст. 142, ст. 19, ст. 69 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. ст. 307, ч. 2 ст. 185, ст. 198 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна (т. 1, а.с. 2).
Окрім цього, з участю учасників судового провадження судом досліджено копію вищевказаного вироку та ухвали Верховного Суду України від 21 липня 2005 року, якою вирок відносно ОСОБА_5 залишено без змін, які надані установою виконання покарань з матеріалів особової справи (т. 1, зворот а.с. 153, зворот а.с. 181).
Вищевказані документи, на думку суду, є належними та достатніми доказами для часткового відновлення втрачених матеріалів кримінальної справи відносно засудженого ОСОБА_5 , з яких можливо встановити зміст постановлених відносно останнього судових рішень.
Таким чином, суд визнає за можливе здійснення часткового відновлення втрачених матеріалів кримінальної справи № 1-12/04, а саме, втраченого вироку колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року, яким ОСОБА_5 було визнано винним за п.п. «ж, з, і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ст. 17, ч. 3 ст. 142, ст. 19, ч. 3 ст. 142, ст. 19, ст. 69 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. ст. 307, ч. 2 ст. 185, ст. 198 КК України (в редакції 2001 року), та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, та втраченої ухвали Верховного Суду України від 21 липня 2005 року, якою вищевказаний вирок залишено без змін, що в свою чергу є необхідним для реалізації права засудженого на захист, та доступу до правосуддя під час розгляду поданої ним заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.
В решті вимог заяви слід відмовити, тому що надані суду заявником рукописні тексти протоколів допиту свідків, висновків експертиз, відповідь начальника райвідділу поліції, про відновлення яких він також просив суд, не можна визнати достатніми для їх відновлення.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 7, 9, 369, 372, 524, 531 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву засудженого ОСОБА_5 про відновлення втрачених матеріалів справи задовольнити частково.
Відновити наступні матеріали кримінальної справи № 1-12/04:
- вирок колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року відносно ОСОБА_5 , засудженого за п.п. «ж, з, і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ст. 17, ч. 3 ст. 142, ст. 19, ч. 3 ст. 142, ст. 19, ст. 69 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. ст. 307, ч. 2 ст. 185, ст. 198 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
- ухвалу Верховного Суду України від 21 липня 2005 року, якою вищевказаний вирок залишено без змін.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1