Ухвала
Іменем України
11 червня 2018 року

м. Київ
справа № 133/120/16-к

провадження № 51-6684 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 квітня 2018 року,
встановив:
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 липня 2017 року засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30 вересня 2015 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 квітня 2018 року вирок суду першої інстанції в частині застосування положень ст. 72 КК України змінено.
Зараховано ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30 вересня 2015 року по 19 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень зазначеної статті.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповноту судового розгляду, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції.
Таким чином засуджений не наводить підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3