справа № 216/3300/18
ВИРОК
Центрально-Міський районний суд
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді заступника командира першої механізованої роти механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення у військовому званні старшого лейтенанта, який має повну вищу освіту, раніше судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
учасників кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_5

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , № 74 від 04.09.2017 старший лейтенант ОСОБА_3 , зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та визначений на посаду заступника командира 1 механізованої роти механізованого батальйону з морально - психологічного забезпечення.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 з 08.04.2014 ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 117, 118 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Крім того, Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1 13-VI11 від 15.01.2015, відповідно до ст. 106 ч. 1 п.п. 1, 17, 20, ст. 1 12 Конституції України та ст.ст. 4, 1 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-Х1І від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил країни, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Разом з тим, старший лейтенант ОСОБА_3 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи придатним для проходження військової служби, 05 січня 2018 року, вирішив не з`явитися вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, старший лейтенант ОСОБА_3 , 05 січня 2018 року, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до зазначеної військової частини та незаконно перебував поза її межами без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до 18 січня 2018 року, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем мешкання: АДРЕСА_2 .
18 січня 2018 року старший лейтенант ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, самостійно та з власної ініціативи з`явився до військової частини НОМЕР_1 , чим припинив вчинення вказаного злочину.
Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді заступника командира 1 механізованої роги механізованого батальйону з морально - психологічного забезпечення вказаної військової частини, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 117, 118 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст. ст. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з прямим умислом, і мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, 05 січня 2018 року о 08.00 годині, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та незаконно перебував поза її межами без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до 18 січня 2018 року, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_2 .
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем військової служби за контрактом.
Підозрюваний ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання: з`явлення з зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди щодо можливості з застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч.4 КК України, та з застосуванням ст. 53 КК України призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5100 (п`ять тисяч сто) грн. У зв`язку із цим ОСОБА_3 , керуючись положенням ст. 26 КВК України, зобов`язується сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити суд та військову прокуратуру Криворізького гарнізону Південного регіону України шляхом надання документа на підтвердження сплати штрафу.
Підозрюваний розуміє, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:
для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України.
підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.
для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п. 1 ч.4 ст.474 КПК України.
Підозрюваному при укладенні угоди роз`яснені правила ст.ст.394,424,473,474,476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.3891 КК України.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 407 КК України та підтвердив добровільність укладення угоди.
Судом роз`яснено ОСОБА_3 що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, він має права передбачені ст. 474 ч. 5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався поясненнями обвинуваченого, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода повністю відповідає вимогам ст. 469 ч.ч. 2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
Керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.4 ст. 407 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5100 (п`ять тисяч сто) грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, протягом тридцяти днів з дня проголошення: обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

СУДДЯ: