справа № 495/641/18
номер провадження 1-кп/495/414/2018
ВИРОК
Іменем України

04 вересня 2018 рокум.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000574, внесеному 11 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:
11 вересня 2016 року, приблизно о 09 год. 05 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «FIAT-Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у напрямку с.Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Шабська с.Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області з двостороннім рухом по одній смузі руху у протилежних напрямках, наближаючись до розташованих по вищезазначеній вулиці ліворуч за ходом руху АЗС, продуктового магазину та салону керамічної плитки, в порушенні вимог п.п. 1.7., 2.3.б, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р (в редакції, чинній на момент вчинення дорожньо-транспортної події), здійснив перевищення допустиму у населеному пункті швидкість руху, неуважність, злочинну самовпевненість, тобто не переконавшись, що, рухаючись із перевищенням допустимої у населеному пункті швидкості, не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та легковажно розраховуючи на їх відвернення, при виникненні небезпеки для руху, на зміну дорожньої обстановки своєчасно не відреагував і не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, яким керував, хоча і повинен був і міг передбачити наслідки своїх дій,в результаті чого здійснив наїзд передньою частиною транспортного засобу, яким керував, на пішохода ОСОБА_7 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня (1,7 % етилового спирту у крові) перетинав проїзну частину у невстановленому місці, рухаючись у темпі бігу, з лівого боку праворуч за ходом руху автомобіля та котив праворуч від себе велосипед «Салют», в результаті чого пішоходу ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-мозкової травми у вигляді наступних ушкоджень: множинних саден у лобній ділянці праворуч та правій скроневій ділянці, правій надбрівній ділянці, правій виличній та щочній ділянках, забитих ран у лобно-надбрівній ділянці праворуч та на підборідді праворуч, крововилива в м`які тканини голови, який займає лобну, скроневу, частково тім`яну та потиличну ділянки голови праворуч, багатоосколкового перелому кісток склепіння та основи черепа, множинних розривів твердої мозкової оболонки, крововилива під тверду мозкову оболонку на основі черепа в усіх трьох черепних ямках, крововиливів під м`які мозкові оболонки на опуклій поверхні та основі півкуль мозку та мозочка, в міжпівкульовій щілині та у проекції базально-стовбурових відділів мозку, вогнищ забиття тканини мозку, які займають опуклу поверхню та частково основу правої лобної ділянки, правої скроневої ділянки та частково стовбуровий відділ мозку; б) закритої травми грудної клітки у вигляді наступних ушкоджень: ділянок осаднення на передній та правій бічних поверхнях грудної клітки, переломів І-ІХ правих ребер по середньо-пахвовій лінії, за прямим механізмом утворення, місцями з ушкодженням пристінкової плеври та крововиливами в м`які тканини грудної клітки в проекції переломів, крововилива у м`які тканини спини у проекції правої лопаткової ділянки на висоті 135-160 см від підошовної поверхні стоп, крововиливів під плевру та тканину легенів, крововиливів у плевральні порожнини; в) закритої травми живота у вигляді наступних ушкоджень: поверхневих розривів на діафрагмальній та вісцеральній поверхнях печінки, крововилива у черевну порожнину; г) відкритої травми кінцівок у вигляді наступних ушкоджень: ділянок осадження на задній поверхні правого та лівого передпліч, майже по всій довжині, забито-рваних ран на передній поверхні правої гомілки, на висоті 10-20 см від підошовної поверхні стоп та на передньовнутрішній поверхні лівої гомілки, на висоті 13-23 см від підошовної поверхні стоп, багатоосколкового перелому правої стегнової кістки на висоті 75-85 см від підошовної поверхні стоп, який погано реконструюється, за прямим механізмом утворення, багатоосколкового перелому обох кісток правої гомілки на висоті 10-17 см від підошовної поверхні стоп за прямим механізмом утворення та багатоосколкового перелому обох кісток лівої гомілки на висоті 10-15 см від підошовної поверхні стоп за прямим механізмом утворення, просочення кров`ю м`яких тканин правої нижньої кінцівки майже по всій довжині та лівої нижньої кінцівки у ділянці гомілки на висоті 10-30 см від підошовної поверхні стоп, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 243/2016 від 13 лютого 2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертюОСОБА_7 та безпосередньою причиною смерті є травматичний шок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Уточненні вимоги цивільного позову потерпілої визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.

Крім повного визнання обвинувачуваним ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила суду, що загиблий ОСОБА_7 доводився їй батьком. 11 вересня 2016 року слідчий повідомив їй, щоОСОБА_7 був учасником ДТП та отримав тілесні ушкодження, від яких помер при транспортуванні його до лікарні. Вимоги заявленого цивільного позову уточнила, просила суд стягнути з ОСОБА_6 145000,00 грн. моральної шкоди, а також не позбавляти обвинуваченого волі та не позбавляти його права керувати транспортними засобами.
Сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд вважає доведеною винність обвинуваченого і вищеописані дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину і тяжкого наслідку. Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, вчиненого з необережності, в повнолітньому віці; одружений; має на утриманні одну малолітню дитину, матір, яка потребує стороннього догляду; характеризується за місцем проживання позитивно; на диспансерному та консультативному нагляду у нарколога, психіатра Комунального закладу «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» не знаходиться; раніше не судимий.

Також, суд враховує і позицію потерпілої, яка не наполягає на суровому покаранні.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_6 , орган пробації, враховуючи інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність історії правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує позицію Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що викладена в п. 20, згідно якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила не позбавляти обвинуваченого волі та права керувати транспортними засобами, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до нього дію ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Підстав для застосування до обвинуваченого дію ст. 69 КК України суд не вбачає.

Беручи до уваги положення ст. 50 КК України, а саме те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також положення ст. 65 КК України відносно засад призначення покарання, згідно яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає за доцільне не призначати додаткове покарання пов`язане з позбавленням обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», суд звертає увагу на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 є батьком неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про його народження і не позбавлений відносно нього батьківських прав.

22 грудня 2016 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про амністію у 2016 році»№ 1810-VIІI (далі - Закон), який набув чинності 07 вересня 2017 року, тобто після вчинення ОСОБА_6 злочину.

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності вищезазначеним Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Перешкод для застосування до ОСОБА_6 амністії, встановлених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році»судом не встановлено.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_6 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України, та вчинено ним у тверезому стані до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» та на день набрання чинності зазначеним законом ОСОБА_6 має неповнолітню дитину, якій не виповнилося 18 років та не позбавлений відносно дитини батьківських праві дана обставина судом встановлена на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто судом установлено наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене ОСОБА_6 діяння, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне постановивши обвинувальний вирок, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , вимоги якого були уточнені, про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 145000,00 грн., суд прийшов до висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2. ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.02.1995р. № 4, який зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації …».

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги те, що неправомірними винними діями обвинуваченого ОСОБА_6 завдано потерпілій ОСОБА_5 моральних страждань, яка внаслідок вчиненого злочину втратила близьку людину (батька), що вкрай негативно вплинуло на її життя, оскільки відчуває моральні страждання і переживання, пов`язані зі смертю батька, вона знаходиться в сильному нервовому потрясінні, був порушений звичний уклад її життя. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань цивільної позивачки, її переживань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд, враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_6 уточненого позову у повному обсязі, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження сума моральної шкоди у розмірі 145000,00 грн. у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди, підлягають задоволенню у повному обсязі.
В силу ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експерта, який проводив судову автотехнічну експертизу, судову транспортно-трасологічну експертизу, автотехнічну експертизу з дослідження обставин та механізму ДТП у наявному кримінальному провадженні на загальну суму 6196,50 грн.

Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно ч. 9 ст. 100 КПК України: CD-R диск «Perfeo» - підлягає залишенню при матеріалах кримінального провадження; велосипед «Салют» зеленого кольору підлягає поверненню ОСОБА_5 , яка є донькою загиблого; транспортний засіб марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору підлягає поверненню власнику ОСОБА_9 .

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що речовий доказ, на який ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13 вересня 2016 року накладено арешт підлягає поверненню власнику ОСОБА_9 , суд прийшов до висновку про скасування арешту на вищевказаний речовий доказ.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання звільнити на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму моральної шкоди в розмірі 145000 (сто сорок п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Речові докази: CD-R диск «Perfeo» - залишити при матеріалах кримінального провадження; велосипед «Салют» зеленого кольору повернути ОСОБА_5 ; транспортний засіб марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору повернути ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 6196 (шість тисяч сто дев`яносто шість) гривень 50 копійок.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 , який зберігається на спецмайданчику № 3 в с.Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, накладений на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 13 вересня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду ОСОБА_1