Справа № 509/2599/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с.Овідіополь, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001117 від 31 травня 2018 року, з обвинувальним актом, яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Успенівка Саратського району Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2018, близько 23 год. 00 хв. більш точного часу встановити не надалось можливим, перебуваючи біля території домоволодіння ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , у нього виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_5 01.04.2018 близько 23 год. 20 хв., приступивши до реалізації свого злочинного наміру направленого на заволодіння майном ОСОБА_5 , ОСОБА_3 проник на територію домоволодіння потерпілої та діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих, таємно викрав дев`ять металевих (чавунних) труб (кожна з яких довжиною від 2,98 м, діаметром більшого краю 9,8 см, діаметром меншого краю 6,2 см, товщиною 1 см, середньо-ринкова вартість за одиницю яких складає 200 гривень), які перебували з правого краю біля стіни будинку. Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 1800 гривень.

Суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , 15.04.2018 близько 21 год. 20 хв. більш точного часу встановити не надалось можливим, перебуваючи біля території домоволодіння ОСОБА_5 , усвідомлюючи безкарність своїх попередніх злочинних дій, вирішив повторно таємно заволодіти майном ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в той же день та час, проник на територію домоволодіння потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 , та діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих, перекинув через паркан домоволодіння дві металеві (чавунні) труби (кожна з яких довжиною від 2,98 м, діаметром більшого краю 9,8 см, діаметром меншого краю 6,2 см, товщиною 1 см, середньо-ринкова вартість за одиницю яких становить 200 гривень), які перебували з правого краю біля стіни будинку. Однак довести свій злочинний умисел до кінця, а саме зібрати труби та перенести до свого домоволодіння, ОСОБА_3 не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений потерпілою ОСОБА_5 , яка намагалась затримати його в той момент коли він ще перебував на території домоволодіння, в зв`язку з чим ОСОБА_3 був вимушений покинути територію домоволодіння не заволодівши майном потерпілої.

Суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

За сукупністю скоєного, ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України.

Вину свою обвинувачений визнав повністю, показав, що скоїв злочини при викладених вище обставинах, які він не оспорює.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин скоєння ним кримінального правопорушення, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, в відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати фактичні обставини справи, які він визнає, в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України. Провина обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які передбачені ст..66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяття розкриттю злочинів, повне добровільне відшкодування потерпілій завданих злочинами збитків.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, які передбачені ст..67 КК України, під час судового розгляду не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, в відповідності до ч.4 ст..12 КК України, відноситься до тяжких, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_3 повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст.185 ч.3 КК України, з застосуванням правил ст.70 ч.1 КК України щодо поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, позиції прокурора, який вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Витрати на проведення експертиз або залучення експерта відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

В відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно визначити засудженому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені, в відповідності до ст.76 КК України, на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1