Справа № 367/2731/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/884/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 05.09.2018
ВИРОК
Іменем України

05 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючого), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2018 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2018 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.12.1997 Сватівським районним судом Луганської області за ст.140 ч.2 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі, 21.08.1998 звільнений від відбуття покарання по амністії; 04.04.2000 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.ч. 2, 3 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 24.04.2003 Сватівським районним судом Луганської області за ч.ч. 2, 3 ст.185 із застогсуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 08.09.2004 Сватівським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185, ст. 395, ч.4 ст.70 КК України до 3 років і 6 міс. позбавлення волі; 03.12.2007 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 11.02.2008 Сватівським районним судом Луганської області за ч.1 ст. 187, ч.4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнився 16.09.2013 із Брянківської ВК Луганської області №11 за відбуттям строку покарання; 28.02.2014 Сватівським районним судом Луганської області за ч.2, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 14.09.2016 з Катериновської ВК Рівненської обл.,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 180 днів;

строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту взяття останнього під варту з 22.02.2018;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, 21.01.2018, близько 02 години, з метою вчинення крадіжки чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом віджиму метало пластикових дверей за допомогою металевої арматури, проник до приміщення будинку по АДРЕСА_2 , де із приміщення зоомагазину, що розташоване в напівпідвальному приміщенні будинку, таємно викрав майно на загальну вартість 14 146 грн. 44 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_8 , 22.01.2018, близько 04 години, з метою вчинення крадіжки чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом віджиму метало пластикових дверей за допомогою металевої арматури, проник до приміщення будинку по АДРЕСА_2 , де із приміщення зоомагазину, що розташоване в напівпідвальному приміщенні будинку, таємно викрав майно на загальну вартість 2 171 грн. 42 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не було належним чином враховано особу обвинуваченого, який має сім незнятих та непогашених у встановленому законом судимостей у тому числі, і за вчинення тяжких злочинів проти власності, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин та проти правосуддя. Окрім цього, звернув увагу на те, що ОСОБА_8 соціально неадаптований, на момент вчинення злочинів не був працевлаштований. Прокурор вважав, що суд першої інстанції безпідставно не визнав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів, у зв`язку із непогашеними судимостями за вироками від 08.09.2004 та 03.12.2007, якими ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.395 та ч.1 ст.309 КК України. Поряд із цим, вважав призначене обвинуваченому покарання у виді 3-х років та 180 днів позбавлення волі таким, яке суперечить положенням ст.73 КК України, відповідно до яких строки покарання обчислюються у роках, місяцях та годинах. Просив вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 4-х років позбавлення волі. Зазначити в мотивувальній частині рецидив злочинів, як обставину, яка обтяжує покарання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали її доводи необґрунтованими, просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок без змін;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин наведених у вироку, підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені у ході судового розгляду. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України. Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій прокурором не оспорюються.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_8 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 сім разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів за які має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості. Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини як проти власності, так і інші злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисні тяжкі злочини проти власності. Наведене, із урахуванням даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо та із урахуванням інших даних, які встановлені судом першої інстанції, свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_8 .
Колегія суддів вважає обґрунтованим визнання суддею місцевого суду обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - щире каяття у вчиненому злочині. Поряд із цим, висновки судді місцевого суду щодо відсутності обставин, які обтяжували його покарання, колегія суддів вважає належним чином необґрунтованими. Та обставина, що ОСОБА_8 має не зняті та не погашені судимості за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 08.09.2004, яким його засуджено за ч.3 ст.185 та ст.395 КК України та за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 03.12.2007, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.309 КК України, утворює рецидив злочинів по відношенню до злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується. З огляду на викладене, а також зважаючи на особу обвинуваченого та обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.67 КК України, визнати обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів.

Наведене у своїй сукупності приводить колегію суддів до переконання, що призначене покарання ОСОБА_8 не відповідатиме меті покарання, визначеної ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України. За наявності зазначених вище обставин, колегія суддів вважає, що відповідати вимогам ч.2 ст.65 КК України, тобто бути таким, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

У зв`язку із викладеним, вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зарахувати час його попереднього ув`язнення із 22.02.2018 року по 05.09.2018 року.

В решті вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даного вироку.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4