Дата документу 31.08.2018
Справа № 501/1992/18
У Х В А Л А
28 серпня 2018 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області із скаргою, в якій зазначив, що ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25 липня 2018 року, якою була задоволена його попередня скарга, було зобов`язано посадових осіб Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містилися в його заяві від 18.07.2018 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та почати досудове розслідування.
Скаржник стверджував, що ухвала слідчого судді не виконана, так як відомості, які внесені посадовими особами Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не відповідають відомостям, які містяться в його заяві про вчинення кримінального правопорушення, а також невірно зазначена кваліфікація щодо внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не проведено службове розслідування по факту зникнення поданої ним заяви та у внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей він не зазначений у якості потерпілого.
Скаржник також стверджував, що зазначена ухвала суду виконана Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області неналежним чином, так як у листі за вихідним № 110-3397-18 від 07.08.2018 року виконуючий обов`язки керівника місцевої прокуратури невірно послався на статтю Кримінального кодексу України, за якою кваліфіковано дане кримінальне правопорушення.
Скаржник, вважаючи такі дії та бездіяльність посадових осіб Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області незаконними, просив слідчого суддю:
визнати таку діяльність Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області неправомірною,
зобов`язати Чорноморське ВП Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області та Іллічівську місцеву прокуратуру визнати його потерпілим та конкретизувати відомості, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно його звернення з зазначенням обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, та із кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення за статтею 356 КК України.
В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу, заявивши, що просить слідчого суддю розглянути її як подану на підставі п.5 ч.1 ст.303 КПК України.
Прокурор, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, просив розглянути скаргу у його відсутності.
Слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Таким чином права і обов`язки потерпілого виникають в особи не з моменту прийняття рішення слідчим, прокурором про визнання особи потерпілою, а з моменту подання особою заяви, зазначеної в ч.2 ст.55 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що вимога скаржника про зобов`язання слідчого, прокурора визнати його потерпілим не ґрунтується на законі.
Більш того, слідчим суддею встановлено, що у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в даному кримінальному провадженні скаржник зазначений у якості потерпілого, тобто у скаржника відсутні підстави стверджувати, що він не є потерпілим в даному кримінальному провадженні.
За таких обставин скарга в цій частині є необґрунтованою.
Частиною 5 статті 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першої цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову у визнання потерпілим особою, які відмовлено у визнанні потерпілою.
Таким чином, згідно зазначених норм закону на підставі п.5 ч.1 ст.303 КПК України особа, якій відмовлено у визнання потерпілою, може оскаржити це рішення слідчому судді.
Слідчим суддею встановлено, що рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні скаржника потерпілим в даному кримінальному провадженні відсутнє.
За таких обставин вимога скаржника про визнання цього рішення неправомірним є необґрунтованою.
Більш того, відповідно до ст.303 КПК України до повноважень слідчого судді не входить прийняття рішення щодо конкретизації внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, а також до прийняття інших рішень, про які йдеться в скарзі.
За таких обставин скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя