Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/644/2018 Справа № 641/5166/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001562 від 19 липня 2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1.08.05.2018 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт;

зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 08.05.2018 засуджений Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Вказаний вирок 08.06.2018 набрав законної сили та 26.06.2018 прийнятий до виконання Слобідським районним сектором Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

26.06.2018 ОСОБА_4 з`явився до Слобідського районного сектора Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, де був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт а також попереджений, що в разі ухилення від покарання, на підставі ч. 2 ст. 389 КК України, може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Одночасно йому роз`яснено під підпис умови ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України.

У подальшому, 26.06.2018 ОСОБА_4 оголошено направлення до Комінтернівського районного суду м. Харкова для відбування призначеного судом кримінального покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, відповідно до якого ОСОБА_4 повинен був приступити до виконання громадських робіт з 27.06.2018, однак отримувати направлення останній відмовився.

Разом з тим, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного покарання з 27.06.2018 до 10.07.2018 до Комінтернівського районного суду м. Харкова, як місця відбування покарання призначеного вироком суду у вигляді 200 годин громадських робіт, без поважних причин не прибув, до обов`язків не приступив, тобто допустив більше двох прогулів протягом місяця, за що 11.07.2018 та 12.07.2018 старшим інспектором Слобідського районного сектора Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 винесено та оголошено під підпис письмові попередження про те, що за продовження ОСОБА_4 порушення порядку та умов відбування покарань він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Однак ОСОБА_4 нехтуючи винесеним йому попередженням, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на ухилення від відбування призначеного вироком суду покарання у вигляді громадських робіт, в період часу з 27.06.2018 до 25.07.2018 включно, не з`являвся до місця відбування покарання та не приступав до виконання громадських робіт без поважних причин.

До теперішнього часу ОСОБА_4 не відпрацював без поважних причин 200 годин громадських робіт, призначених йому вироком суду.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно ухилявся від відбування громадських робіт і не мав поважних причин та у нього відсутні виправдувальні документи, що підтверджують поважність причини не відбування ним покарання.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 скоїв злочин невеликої тяжкості, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Суд також враховує досудову доповідь, яка надана Слобідським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, згідно якої виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту, оскільки саме така міра покарання буде достатньою для його виправлення.

Оскільки, ОСОБА_6 вчинив даний злочин в період відбування покарання, призначеного йому вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 травня 2018 року за ч. 1 ст. 125 КК України і на час винесення даного вироку не відбув покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України і до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 травня 2018 року, при цьому суд керується ст. 72 КК України, згідно якої одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт, таким чином 200 годин громадських робіт це 25 днів арешту.

Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 2 (два) місяця.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 травня 2018 року та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 2 (двох) місяців 25 (двадцяти п`яти) днів арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази: матеріали особової справи ОСОБА_4 , які надані Слобідським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1