Провадження № 1-кс/638/432/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Слідчого судді ОСОБА_1

За участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії та встановлення процесуального строку,

встановив:
19.01.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в якій заявник просить визнати неправомірною бездіяльність керівника військової прокуратури Харківського гарнізону щодо невиконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/20434/16 від 23.12.2016 року, та зобов`язання керівника військової прокуратури Харківського гарнізону повернути ОСОБА_4 вилучені грошові кошти у розмірі 46240,00 доларів США, 31100,00 рублів Російської Федерації, 3500,00 гривень та астановити процесуальний строк для виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/20434/16 від 23.12.2016 року.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 23.12.2016 року за справою №638/20434/16 було скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Купянського міськрайонного суду Харківської області 28 липня 2016 року за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Купянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002193 від 21.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 та ч.1 ст.263 КК України в частині щодо арешту майна - грошових коштів в сумі 46240 доларів США, 31 100 рублів Російської Федерації, 3 500 гривень та зобов`язано прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти в сумі 46240 (сорок шість тисяч двісті сорок) доларів США, 31 100 рублів Російської Федерації, 3 500 гривень.

14.02.2017 року, 05.04.2017 року та 30.11.2017 року ОСОБА_4 зверталася до військової прокуратури Харківського гарнізону з заявою про виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/20434/16 від 23.12.2016 року та повернення належного ОСОБА_4 належних їй грошових коштів в сумі 46240 доларів США, 31 100 рублів Російської Федерації, 3 500 гривень та зобов`язано прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти в сумі 46240 (сорок шість тисяч двісті сорок) доларів США, 31 100 рублів Російської Федерації, 3 500 гривень.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 від 14.02.2017 року, військовою прокуратурою Харківського гарнізону було надано відповідь №24-1310 від 15.02.2017 року в якій зазначено, що з метою недопущення порушень вимог КПК України та уточнення порядку виконання зазначеної ухвали суду щодо повернення грошових коштів ОСОБА_4 до Дзержинського районного суду м. Харкова направлено заяву про роз`яснення судового рішення.

У відповіді №2422840 від 11.04.2017 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 від 05.04.2017 року військовою прокуратурою Харківського гарнізону було зазначено, що з метою недопущення порушень вимог КПК України та уточнення порядку виконання зазначеної ухвали суду щодо повернення грошових коштів ОСОБА_4 до Дзержинського районного суду м. Харкова направлено заяву про роз`яснення судового рішення. Станом на 11.04.2017 року роз`яснення ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/20434/16 від 23.12.2016 року на адресу військової прокуратури Харківського гарнізону не надходило.

У відповіді голови Дзержинського районного суду м. Харкова . №10400 від 30.11.2017 року на адвокатський запит ОСОБА_3 зазначено, що згідно відомостей автоматизованої системи документообігу суду КП д-3 заява військової прокуратури Харківського гарнізону про роз`яснення ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/20434/16 від 23.12.2016 року не зареєстрована.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 від 30.11.2017 року, військовою прокуратурою Харківського гарнізону було надано відповідь №24-11868 від 29.12.2017 року в якій зазначено, що грошові кошти, які ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/20434/16 від 23.12.2016 року зобов`язано повернути ОСОБА_4 знаходяться на зберіганні у Харківському ГРУ ПАТ КБ ПриватБанк. За таких обставин, військова прокуратура Харківського гарнізону не в змозі виконати вищевказану ухвалу Дзержинського районного суду.

Адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі, зазначив, що військова прокуратура Харківського гарнізону неправомірно не виконує рішення суду чим порушує гарантії захисту права власності ОСОБА_4 ..

Представник військової прокуратури Харківського гарнізону у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, враховуючи строки розгляду зазначеної категорії справ, визначені статтею 306 КПК України, приймаючи до уваги положення статті 28 Кримінального процесуального Кодексу України щодо розумних строків розгляду, а також принцип диспозитивності та змагальності кримінального провадження (статті 22, 26 КПК України), суд вважає за можливе, розглянути справу за відсутності заявника та прокурора.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України вказана у скарзі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена на досудовому провадженні.

У ст. 41 Конституції України, вказано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ч. 1 ст. 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Дзержинським районним судом м. Харкова, з метою поновлення порушеного права власності ОСОБА_4 , було 23.12.2016 року постановлено ухвалу, якою скасовано арешт з належного ОСОБА_4 майна та зобов`язано військову прокуратуру Харківського гарнізону повернути належні ОСОБА_4 грошові кошти.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими для виконання на всій території України.

У ст. 21 КПК України вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ? і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст. 533 КПК України, ухвала суду, яка набрала чинності обов`язкова до виконання особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції, порушуються, має право на ефективний правовий захист у відповідному національному органі, навіть якщо порушення вчинили офіційні особи.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України , кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі Soering vs UK Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої - забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірну бездіяльність посадових осіб військової прокуратури Харківського гарнізону, яка полягає у невиконанні ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/20434/16 від 23.12.2016 року та порушені права власності ОСОБА_4 ..

Щодо встановлення посадовим особам військової прокуратури Харківського гарнізону процесуального строку на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/20434/16 від 23.12.2016 року слідчий суддя виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Ч. 1 ст. 170 КПК України вказано, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Приписами п. 2 ч. 9 ст. 170 КПК України встановлено, що вилучене майно або кошти негайно повертаються особі у разі скасування арешту майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 16, 21, 114,169, 170, 303, 533, 534, слідчий суддя-

У Х В А Л И В :
Скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії та встановлення процесуального строку - задовольнити частково:

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб військової прокуратури Харківського гарнізону, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.

Зобов`язати посадових осіб військової прокуратури Харківського гарнізону негайно повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти в сумі 46240 (сорок шість тисяч двісті сорок) доларів США, 31 100 рублів Російської Федерації, 3 500 гривень.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1