Справа № 461/5925/17
Провадження №1-кп/461/460/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.10.2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002915 від 05.07.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, не працюючого, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє вироком Сихівського районного суду м.Львова від 14.09.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із призначенням іспитового строку на 1 рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 04.07.2017 року, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи біля входу в Стрийський парк, навпроти будинку №149 на вул. І.Франка у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито, долаючи опір потерпілої ОСОБА_6 , схопивши її за руки, зірвав з шиї останньої золотий кулон у формі Матінки Божої, вартістю 3000,00 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця події втік.

Умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 17.07.2017 року, приблизно о 16 год. 50 хв., перебуваючи на вул. І.Франка, 16 у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито, шляхом ривка, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок, вартістю 20000,00 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця події втік.

Умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та пояснив, що 04.07.2017 року, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи біля входу в Стрийський парк, навпроти будинку №149 на вул. І.Франка у м.Львові, долаючи опір потерпілої ОСОБА_6 , схопив її за руки, зірвав з шиї останньої золотий кулон у формі Матінки Божої, після чого з місця події втік. Згодом, 17.07.2017 року, приблизно о 16 год. 50 хв., перебуваючи на вул. І.Франка, 16 у м.Львові, шляхом ривка, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок, після чого з місця події втік. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України є правильною, оскільки останній вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого, вчинене повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема, враховано те, що ОСОБА_4 свою вину визнав, має повну середню освіту, раніше неодноразово судимий, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому ч.2 ст.186 КК України, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити тримання під вартою.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 16.08.2017 року.
Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

-золотий ланцюжок повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

-DVD-R диск з написом «КП 2915», DVD-R диск марки «Verbatim» залишити у матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1