Справа № 448/1716/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/851/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 21.06.2017 року у кримінальному провадженні, внесеного у ЄРДР за № 0000958 від 05.12.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Арламівська Воля Мостиського району Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

встановила:
цим вироком обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що близько 14 год. 21.11.2016 р. ОСОБА_6 на сільській дорозі поблизу місцевої церкви в с. Арламівська Воля Мостиського району Львівської області з прямим умислом, на грунті особистих неприязних стосунків до потерпілого ОСОБА_9 раптово наніс останньому один удар рукою по голові ззаду, внаслідок чого завдав ОСОБА_9 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, а його виправдати.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вирок суду ґрунтується лише на показаннях самого потерпілого, а також свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , котрі є друзями між собою та є зацікавленими у результатах розгляду кримінального провадження. Зазначає, що показання зазначених свідків містять розбіжності щодо часу вчинення злочину, одягу, у який був вдягнений обвинувачений, кольору його автомобіля. Крім того, покликання зазначених свідків на те, що обвинувачений завдав один удар правою рукою в потилицю потерпілого є безпідставним, оскільки обвинувачений є лівшею. Суд першої інстанції проігнорував показання самого обвинуваченого, а також свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , котрі підтвердили, що на момент вчинення злочину, він перебував у Мостиській ЦРЛ. Зазначає, що слідчий експеримент був проведений із порушеннями закону. Вказує, що кримінальне провадження розглянуто з порушенням правил підсудності.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності, покликання на те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, оскільки такі спростовуються зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 21.11.2016 р. по закінченні церковної святкової служби, в обідній час, він стояв неподалік церкви при дорозі з прихожанами. Отримавши дзвінок на телефон для розмови перейшов дорогу, стоячи спиною до проїзної частини дороги несподівано отримав удар в потилицю, повернувшись впізнав ОСОБА_6 .
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що була очевидцем події, у вказаний день та час вийшовши з церкви стояли з прихожанами церкви при дорозі. Потерпілий ОСОБА_9 перейшов дорогу та розмовляв по телефону, повернутий був до них спиною. Раптово біля них зупинився легковий автомобіль темного кольору, з якого вискочив ОСОБА_6 та миттєво наніс ОСОБА_9 удар ззаду в ділянку голови.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду дали показання ідентичні показанням ОСОБА_10 , підтвердивши нанесення ударів ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 .
Допитаний судом першої інстанції в якості свідка лікар Мостиської ЦРЛ ОСОБА_15 пояснив, що хворі, які перебувають в Мостиській лікарні в інфекційному відділенні на стаціонарному лікуванні після проходження лікувальних процедур можуть покидати лікарню.
Такі пояснення свідка ОСОБА_15 підтвердили свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , котрі працюють медсестрами Мостиської ЦРЛ.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 19.11.2016 р. на поминальній службі зустрів ОСОБА_18 , який йому повідомив, що перебуває в лікарні. На наступний день він з дружиною провідували в обідній час ОСОБА_6 в Мостиській лікарні.
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 08.12.2016 року та фото таблицею до нього, про те, що потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих розповів та показав про обставини нанесення йому удару ОСОБА_6 , що мало місце 21.11.2016 року близько 14 год. в с. Арламівська Воля Мостиського району.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність у свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 зацікавленості у визнанні винним обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки причин його оговорювати судом не встановлено.

Розбіжності у годині вчинення злочину, а також одягу обвинуваченого та марки його автомобіля у їхніх показаннях значення для кримінального провадження, на думку колегії суддів не має, оскільки свідки ствердно вказали, що 21.11.2016 року саме обвинувачений ОСОБА_6 наніс удар рукою потерпілому ОСОБА_9 .

Висновок суду першої інстанції про зацікавленість у справі свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , у зв`язку з тим, що остання є кумою обвинуваченого, колегія суддів вважає правильним.
Не заслуговує на увагу колегії суддів покликання скаржника на те, що протокол слідчого експерименту не відповідає вимогам КПК України, оскільки статист під час слідчого експерименту показує нанесення удару потерпілому правою рукою, а обвинувачений ОСОБА_6 є лівшею, а також до слідчого експерименту не залучали ОСОБА_6 , з огляду на те, що в суді першої інстанції встановлено і спростовано самим ОСОБА_6 , він володіє як лівою так і правою рукою, до слідчого експерименту не був залученим, оскільки вини не визнавав.
Твердження обвинуваченого про те, що судом першої інстанції порушені правила підсудності при розгляді кримінального провадження, є безпідставними, оскільки відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2017 року кримінальне провадження, внесене у ЄРДР за № 0000958 від 05.12.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, вирішено передати на розгляд Городоцького районного суду Львівської області.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, істотних порушень вимог КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому вирок Галицького районного суду м. Львова від 21.03.2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.
Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 21.06.2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою протягом трьох місяців з моменту отримання копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4