Справа № 562/4272/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В: Згідно обвинувачення, 12 жовтня 2017 року, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в коридорі квартири АДРЕСА_2 , під час суперечки з ОСОБА_5 , яка раптово виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останній один удар взутою ногою в область грудини, внаслідок чого ОСОБА_5 вдарившись спиною об дерев`яну барну стійку впала на підлогу в кухні, тоді ОСОБА_4 схопивши її рукою за шию почав душити. В подальшому, діючи умисно продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 перебуваючи у вітальні схопив потерпілу рукою за її праву руку та наніс один удар кулаком руки в праву частину голови, після чого знову схопив ОСОБА_5 за шию та почав душити.
Внаслідок завданих ОСОБА_4 ударів, ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синців на правому плечі по зовнішній поверхні в нижній третині та на лівій лопатці, які виникли після нанесення їй удару в ділянку грудини з послідуючим її падінням та ударами вказаними ділянками об тупі предмети (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), синців на правому променево зап`ястному суглобі по зовнішній поверхні, на правому променево-зап`ястному суглобі по внутрішній поверхні, на правій молочній залозі в нижньому внутрішньому квадраті і в верхньому внутрішньому квадраті, в проекції рукоятки грудини з переходом на тіло грудини, набряку м`яких тканин від середини нижньої щелепи зліва до середини нижньої щелепи справа) та які згідно із п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995), відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 173 від 17 жовтня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо так і в своїй сукупності.
24.11.2017 року в м. Здолбунів між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.
Згідно даної угоди ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 850 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені потерпілій та обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 ст. 125 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні показала, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілої, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено злочин невеликої тяжкості, а саме умисне легке тілесне ушкодження, а тому його дії кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно ст.89 КК України не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.
Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 24.11.2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1