ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/1914/18 (пр. № 1кп/201/367/2018), відомості про яке 01 серпня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003267, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, раніше судимого: 12 квітня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська з призначенням покарання у виді одного року і шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, одруженого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 01 серпня 2016 року близько 16.08 години, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 44, у приміщенні банку «Ощадбанк», побачив у потерпілої ОСОБА_5 її майно, а саме: грошові кошти в сумі 455 гривень, які остання поклала на підвіконня касового вікна для оплати комунальних послуг. Знаходячись у вищезазначеному місці і час, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, розуміючи, що його дії є очевидні для самої потерпілої, своєю рукою схопив вищевказані грошові кошти в сумі 455 гривень, таким чином відкрито заволодівши викраденим майном ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 на суму 455 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом при розгляді кримінального провадження встановлено не було.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 12 квітня 2017 року був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до одного року і шести місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, при цьому вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року у виді одного року і шести місяців позбавлення волі, більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази купюру номіналом 10 гривень (НА №8437035), купюру номіналом 20 гривень (ПВ №4880663), купюру номіналом 50 гривень (СЗ 6456338) залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1