АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/744/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/561/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо його умовнодострокового звільнення від подальшого відбування покарання, -

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як необгрунтовану та постановити свою ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України. Крім того в доповненні до апеляційної скарги засуджений просить застосувати відносно нього Закон України «Поро амністію в 2016 році».

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року ОСОБА_6 було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України до строку покарання зараховано період його попереднього ув`язнення з 14 грудня 2015 року по 17 березня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року змінено в частині обчислення строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_6 та зараховано у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 14 грудня 2015 року по день набрання вироком чинності, тобто по 08 червня 2016 року включно.

06 липня 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

В обгрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, про те, що засуджений не приділяє дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ним належного, догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні,має одне стягнення, що на думку суду свідчить про те, що останній не довів своєю поведінкою та працею що став на шлях виправлення.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд першої інстанції безпідставно, на думку апелянта, відмовив йому у задоволенні його клопотання, оскільки не було враховано, що він є інвалідом 2 групи (непрацюючої), а тому не може довести своє виправлення сумлінним ставленням до праці та отримати заохочення. Крім того, дані, зазначені в характеристиці з виправної колонії не відповідають дійсності, оскільки він, відбуваючи покарання, завжди має охайний зовнішній вигляд, бережно ставиться до майна установи та свого особистого а також просить суд врахувати наявність у нього ряду захворювань які потребують постійного кваліфікованого лікування.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи апеляційної скарги; засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які кожен окремо підтримали апеляційну скаргу та клопотання засудженого про застосування амністії; прокурора, який вважав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга засудженого, такою, що не підлягає задоволенню, а підстави для застосування Закону України «Про амністію в 2016 році» відносно ОСОБА_6 відсутні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Так, за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року ОСОБА_6 було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України до строку покарання зараховано період його попереднього ув`язнення з 14 грудня 2015 року по 17 березня 2016 року.

Початок строку - 14 грудня 2015 року кінець строку 20 червня 2018 року.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 колегія суддів вважає, що в матеріалах особової справи, а також в провадження є достатньо даних про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою довів своє виправлення, оскільки відповідно до характеристики Софіївської виправної колонії №45 останній за весь час відбування покарання характеризується посередньо, мав одне стягнення, заохочень не має, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з працівниками адміністрації установи грубість не проявляє, не завжди дбайливо ставиться до майна.

Крім того, відповідно до довідки Житомирської обласної МСЕК від 06.02.2017 р. засуджений ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи за наслідками хвороби хребтово-спинно-мозкової травми що призвело до порушення функцій ходьби та стояння, що в свою чергу ускладнює доведення засудженим ОСОБА_6 свого виправлення працею.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доцільність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки на момент звернення до суду з клопотанням, мету покарання було досягнуто, засуджений виправився і немає необхідності в подальшому відбуванні ним покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, висновки суду про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів своє виправлення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України скасувати та відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України ухвалити нову ухвалу про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується заявленого клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України «про амністію в 2016 році», то на думку колегії суддів заявлене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію в 2016 році» амністія не застосовується до осіб, визначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а саме до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404,405, 409, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання засудженому ОСОБА_6 скасувати.

Задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 та звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року на 8 місяців 17 днів.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційногоё суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3