Справа № 484/3086/17
Провадження: № 1-кп/484/314/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.10.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002513, по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Полянецьке Савранського району Одеської області, громадянки України, що має середню освіту, не працює, не заміжньої, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

29.08.2017р. об 11:05год. ОСОБА_3 перебувала у приміщенні магазину «ЄВА» №481 ТОВ «РУШ», розташованого за адресою: вул.. Коротченка, 17а в м. Первомайську. В цей час у неї виник умисел на таємне викрадення тіней для повік марки «Лореаль Колор РІШ Квадро Е4,Е7». Виконуючи задумане, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, обвинувачена з прилавку взяла троє тіней для повік вищезазначеної марки вартістю по 176,75грн., сховала в особистих речах та вийшла з магазину. Своїми діями ОСОБА_3 завдала ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 530,25грн.

Зізнаючись у вчиненому, обвинувачена пояснила, що дійсно 29.08.2017р. об 11:05год. з приміщення магазину «ЄВА», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила крадіжку трьох тіней для повік. У вчиненому щиро розкаялась. Майнову шкоду повністю відшкодувала. Просила застосувати відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має двох малолітніх дітей.

Представник потерпілої особи ОСОБА_7 надала суду заяв, в якій просила розглядати справу без її участі та вказала, що претензій майнового характеру до обвинуваченої вона не має.

Враховуючи те, що обвинувачена визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого їй органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачена 29.08.2017р. об 11:05год., знаходячись у приміщенні магазину «ЄВА» №481 ТОВ «РУШ», розташованого за адресою: вул.. Коротченка, 17а в м. Первомайську, вчинила крадіжку трьох тіней для повік марки «Лореаль Колор РІШ Квадро Е4,Е7», завдавши ТОВ «РУШ» майнову шкоду на суму 530,25грн.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченої вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачена вчинила злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, має двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд вважає визнання вини та щире каяття, те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.

Враховуючи викладені обставини, висновки досудової доповіді про обвинувачену, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.
Обвинуваченою було заявлено клопотання по застосування до неї п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вона має двох малолітніх дітей.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році». Пунктом «в» статті 1 вказаного Закону передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Обвинувачена має двох малолітніх дітей, батьківських прав відносно них не позбавлена, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила злочин середньої тяжкості до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», отже на неї поширюється дія зазначеного Закону. Обмеження застосування амністії, визначених ст.. 4 закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлені.
Цивільний позов не заявлений. Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк у 120 (сто двадцять) годин.

Звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1