Апеляційний суд Житомирської області
ВИРОК

Іменем України

№11-108/2010

2березня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Мельничук Н.М.,

судців: Єрещенка А.М. та Фоміна Ю.В.,

з участю : прокурора Філя С.В.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2009 року, -

встановив:

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та житель м. Житомира, на утриманні має двох малолітніх дітей, не офіційно працюючий сторожем в кафе «Королівська бочка», раніше судимий:

- 02.10.1997 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 81 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі, з конфіскацією майна. 02.10.1998 року постановою Богунського районного суду м. Житомира звільнений умовно-достроково на 1 рік 5 місяців;

-05.10.1999 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2, 42, 43 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-15.10.2004 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. З, 75, 76 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

- 02.12.2005 року Андрушівським районним судом Житомирської області за ст. ст. 185 ч. 2, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі. 12.09.2008 року постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області умовно-достроково звільнений строком на 9 місяців 26 днів, -

засуджений за ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку один рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: періодично з'являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишений попередній - підписку про невиїзд з місця постійної реєстрації.

Встановлено, що 14 серпня 2009 року близько 17 години 25 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи поблизу Свято-Преображенського кафедрального собору, що по вул. Перемоги, 1 в м. Житомирі, у невстановленої слідством особи за 3 грн. незаконно без мети збуту, для власних потреб придбав наркотичний засіб - макову солому, в кількості 7 рослин, масою 19,55 грама (в перерахунку на висушену речовину), яку незаконно без мети збуту зберігав при собі. Близько 17 години ЗО хвилин в цей же день сидячи на лавочці у сквері, поруч із вказаним собором, ОСОБА_1 був затриманий працівниками міліції і вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому у нього був вилучений.

В апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, ставиться питання про скасування вироку суду щодо ОСОБА_1, постановлення щодо нього нового вироку, яким засудити його за ст. 309 ч. 1 КК України на 2 роки обмеження волі, посилаючись на те, що, призначаючи покарання засудженому ОСОБА_1, судом була порушена ст. 65 КК України, судом не було взято до уваги, що він раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, відбував реально покарання, був звільнений умовно-достроково, проте засуджений ОСОБА_1 належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив злочин, що не може характеризувати його з позитивної сторони. Судом при винесенні вироку враховано, що ОСОБА_1 має сім'ю, двох малолітніх дітей та є єдиним годувальником в сім'ї, проте з таким важко погодитись, оскільки коли він свідомо вчиняв злочин, то за сім'ю, дітей він не думав. Вчинений злочин свідчить про суспільну небезпеку, а тому покарання має бути призначене йому без застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав доводи апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, пояснення засудженого ОСОБА_1, який заперечував проти апеляції, обговоривши доводи апеляції, перевіривши справу, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні умисних дій, які виразилися в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку, і в апеляції не оспорюється. Дії засудженого ОСОБА_1 за ст. 309 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно. Засуджений ОСОБА_1 вирок суду не оскаржував.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, обставинами, які пом'якшують покарання засудженого ОСОБА_1, суд визнав такі, як визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, яка обтяжує його покарання - рецидив злочину. Разом з цим суд також вказав, що засуджений ОСОБА_1 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується негативно, а також врахував, що він одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, віком три роки та один місяць; не офіційно, але працює; з вересня 2009 року знаходиться на реабілітації у Центрі соціальної адаптації та реабілітації. Вказані обставини суд вважав такими, що суттєво зменшують суспільну небезпечність особи засудженого ОСОБА_1 та вважав, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначив йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням, оскільки вказане покарання буде для нього необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Проте рішення суду першої інстанції про визначення ОСОБА_1 міри покарання за ст. 309 ч. 1 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України не в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки суд не навів у вироку переконливих доводів про доцільність звільнення його від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, а лише послався на обставини, які помякшують його покарання, хоча і зазначив у вироку, але фактично не прийняв до уваги те, що засуджений ОСОБА_1 характеризується негативно, має чотири непогашені судимості за умисні корисливі злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, був звільнений умовно-достроково, але відповідних висновків не зробив та вчинив новий умисний злочин, що не може вказувати на його перевиховання та бажання стати на шлях виправлення і свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

З урахуванням наведеного, у звязку з мякістю призначеного покарання, внаслідок неправильного звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбуття покарання, вирок щодо ОСОБА_1 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню, слід постановити новий вирок, яким йому повинно бути призначено за ст. 309 ч. 1 КК України лише реальне покарання у виді обмеження волі, але, приймаючи до уваги вище наведені обставини та дані, які помякшують його покарання, та фактичні обставини справи, у мінімальних межах санкції вказаного кримінального закону.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 378 КПК України, апеляційний суд, -

засудив:

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2009 року щодо ОСОБА_1 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню та постановляє новий вирок.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ст. 309 ч. 1 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишити попередній - підписку про невиїзд з місця постійної реєстрації.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вказаний вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду України через апеляційний суд Житомирської області протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Судді: