06.11.2017 Єдиний унікальний № 371/267/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/ 69 /17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду кримінальні провадження, відомості про які 02 лютого 2017 року та 23 березня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 і № 0000133, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миронівка Київської області, українця, громадянина України, який не працює, не одружений, раніше судимий 15 вересня 2016 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим Миронівським районним судом Київської області 15 вересня 2016 року за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу Українидо покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу Українизвільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. На шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 02 лютого 2017 року приблизно о 16 годині ОСОБА_4 перебуваючи у будинку своєї знайомої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої.

Вийшовши з будинку ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї її домоволодіння, ОСОБА_4 помітив трубу водяної свердловини, розташованої на території вказаного домоволодіння, яка виступала з землі та до якої була підведена труба для води з електрокабелем. Зрозумівши, що у вказаній трубі розташований водяний насос, обвинувачений вирішив здійснити його крадіжку.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , 02 лютого 2017 року приблизно о 17 годині, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом. З метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що його дії залишаються непомітними, підійшов до труби водяної свердловини, зняв з неї металеву кришку та потягнув за трубу витягнувши таким чином водяний насос «Урожай». Тримаючи водяний насос «Урожай» в руках, ОСОБА_4 від`єднав трубу від насоса та потягнув за електрокабель живлення насоса, від`єднавши його в місці кріплення електровмикача. Після цього ОСОБА_4 відшукав на території домоволодіння ОСОБА_6 білий поліетиленовий мішок, що для власника не становить матеріальної цінності, до якого поклав водяний насос «Урожай» вартістю 213 грн. 20 коп., алюмінієвий двожильний електрокабель довжиною 9,7 м. вартістю 66 грн. 35 коп. та електровмикач вартістю 31 грн. 98 коп., здійснивши їх таємне викрадення.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними, винними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 311 грн. 53 коп.

Крім того, 22 березня 2017 року у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення таємного викрадення будь-якого майна з метою його подальшої реалізації.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленного на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_4 в нічний час з 22 березня 2017 року на 23 березня 2017 року, точного часу судом не встановлено, взяв велосипед, який належить ОСОБА_7 , із території власного домоволодіння та поїхав на ньому на АДРЕСА_3 , де користуючись вільним доступом діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 , та відшукав і таємно викрав дві металеві решітки, які по черзі виніс із території вказаного домоволодіння, помістив на велосипед та з викраденим майном попрямував до місця свого проживання. Таким чином розпорядившись ним на власний розсуд.
Перебуваючи за місцем свого проживання, ОСОБА_4 поламав викрадені решітки в кількості дві штуки на дрібні металеві частини, які запакував до білого поліетиленового мішка, який помістив на велосипед та в ранковий час 23 березня 2017 року приблизно о 8:00 8:30 годині повіз ці уламки металу на АДРЕСА_5 з метою їх подальшої реалізації. Перебуваючи на АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 продав вказані металеві уламки ОСОБА_9 за 250 грн., яка не була обізнана про те, що вказане майно було здобуто злочинним шляхом.
Своїми умисними, протиправними, винними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 312 грн. 00 коп.
В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищезазначених злочинів визнав повністю, дав покази, що він дійсно перебуваючи у будинку своєї знайомої ОСОБА_6 , вживав алкогольні напої. Вийшовши з будинку помітив трубу водяної свердловини, розташованої на території вказаного домоволодіння, яка виступала з землі та до якої була підведена труба для води з електрокабелем. Підійшовши до труби водяної свердловини, зняв з неї металеву кришку та потягнув за трубу витягнувши таким чином водяний насос, до якого були прикріплені електрокабель з вилкою, які він викрав. В ході судового розгляду справи, стосовно епізоду таємного викрадення металевих решіток, обвинувачений ОСОБА_4 змінював свої покази, однак в остаточній їх редакції повністю визнав свою вину (запис фіксації судового засідання 06.10.2017).

Відповідно до висновку КЗ КОР «ОПНМО» від 20 лютого 2017 року №113, обвинувачений страждає на розлад особистості по нестійкому типу (психопатію). Під час скоєння злочинів міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Страждає на поведінкові і психічні розлади внаслідок вживання психостимуляторів, опіоїдів та алкогольних напоїв (а.с. 33-34 том 2).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав покази, що в 2017 році, точного часу він не пам`ятає, у зв`язку із віддаленістю в часі подій, до нього на мобільний телефон зателефонувала мати ОСОБА_6 , яка повідомила, що хтось викрав водяний насос. Приїхавши до матері, він на подвір`ї домоволодіння, де знаходиться водяна свердловина побачив різні уламки. Мати йому повідомила, що перед виявленням зникнення водяного насосу, в будинок приходив обвинувачений ОСОБА_4 та його брат. Після чого він викликав поліцію. Через деякий час до домоволодіння матері, разом з працівниками поліції, зайшов обвинувачений ОСОБА_4 , та приніс у білому мішку викрадений водяний насос. При цьому ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, та повідомив, що це він викрав насос, він не хотів його красти, так якось вийшло.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 дала покази, що з 22 березня 2017 року на 23 березня 2017 року із території її дачного будинку, по АДРЕСА_3 , невідомі їй особи здійснили крадіжку металевих решіток. При цьому потерпіла повідомила, що ОСОБА_12 вона особисто не знає, але знає, що вони працювали по сусідству.
Допитана в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_9 дала покази, що на весні 2017 року, з метою придбання різного металобрухту, кусочків арматури, які їй необхідні були для того, щоб покласти в фундамент при будівництві, прийшла до пункту збору металобрухту. Там вона зустріла обвинуваченого, який продав їй мішок із чавунними металевими кусочками.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав покази, що обвинувачений є його пасинком, сином співмешканки. Обвинувачений не здійснював крадіжки металевих решіток, оскільки ці решітки знайшов та приніс до дому саме він а не обвинувачений. Обвинувачений лише продав ці решітки на металобрухт. На питання прокурора він повідомив, що не бачив який саме металобрухт обвинувачений продавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив, що його брат обвинувачений ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , звідки він його забрав та пішов до дому. Його брат не крав насос із території домоволодіння ОСОБА_6 .

Таким чином оцінюючи докази досліджені в судовому засідання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України а саме: таємному викраденні чужого майна, зокрема водяного насосу «Урожай» вартістю 213 грн. 20 коп., прикріпленого до нього двожильного алюмінієвого електрокабелю довжиною 9,7 м. вартістю 66 грн. 35 коп. із електровмикачем вартістю 31 грн. 98 коп., та двох металевих решіток вартістю 312 гривень, вчиненому повторно доведена.

При прийнятті вироку суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в частині стверджень, що обвинувачений не вчиняв інкримінованих йому злочинів, оскільки вони є членами сім`ї обвинуваченого (рідний брат та співмешканець матері обвинуваченого), а тому зацікавленні у виправданні обвинуваченого. Їх покази суперечать як показам інших свідків, потерпілої так і визнанні обвинуваченим своєї вини.

Покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд вважає об`єктивними, оскільки під час розгляду справи суд не знайшов підстав для сумніву в їх правдивості. Вони узгоджуються із показами обвинуваченого, які від давав в ході судового засідання, та частково узгоджуються із показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в частині того, що обвинувачений дійсно в день викрадення водяного насосу «Урожай» перебував у будинку потерпілої ОСОБА_6 , та з метою продажу металолому, розбив металеві (чавунні) решітка, які пішов продавати до пункту здачі металобрухту.

При розгляді справи обвинувачений, його захисник і прокурор від виклику та допиту інших свідків та потерпілих в судовому засіданні 26 жовтня 2017 року відмовились (12 година 11 хвилина аудиозапису судового засідання).

При розгляді даної справи судом було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:
Згідно з копією вироку Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2011 року обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених частиною 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років (а.с. 19-21 том 2).

Відповідно до вимоги про судимість від 27 березня 2017 року № 1961/109/1011/0217, обвинуваченого 11 грудня 2014 року було умовно-достроково звільнено від відбування не відбутої частини покарання строком 1 рік, 6 місяців та 9 днів, згідно вироку Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2011 року, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (а.с. 38 том 2).

Згідно з копією вироку Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік (а.с. 22-23 том 2.

Відповідно до довідки Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 03 лютого 2017 року №3 25/178, ОСОБА_4 перебуває на обліку як особа засуджена вироком Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням, із однорічним іспитовим строком, який закінчився 15 вересня 2017 року (а.с. 28 том 2).

Згідно з характеристикою виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області від 06 лютого 2017 року, обвинувачений за місцем свого проживання характеризується негативно (а.с. 30 том 2).

Згідно вимоги про судимість від 27 березня 2017 року № 1961/109/1011/0217, обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 38 том 2).

Згідно з довідкою психіатра, обвинувачений на обліку в психіатра не перебуває (а.с. 42 том 2).

Згідно з довідкою нарколога, обвинувачений на обліку в нарколога перебуває як особа залежна від алкоголю (а.с. 41 том 2).

Згідно протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 02 лютого 2017 року № 26, обвинувачений під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 24 том 2).

Відповідно до висновку медичного обстеження обвинуваченого від 22 лютого 2017 року, вінхворіє на туберкульоз легень (а.с. 36 том 2).

Згідно з листом Миронівської центральної районної лікарні від 30 жовтня 2017 року № 1297, обвинувачений перебуває на «Д» обліку в кабінеті «Довіра» Миронівської ЦРЛ з 23 травня 2016 року у зв`язку із захворюванням на ВІЛ-інфекцію, I клінічної стадії, хронічним холециститом та вірусним гепатитом «С» (а.с. 63 том 2).

Відповідно до висновку КЗ КОР «ОПНМО» від 20 лютого 2017 року №113, обвинувачений страждає на розлад особистості по нестійкому типу (психопатію). Під час скоєння злочинів міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Страждає на поведінкові і психічні розлади внаслідок вживання психостимуляторів, опіоїдів та алкогольних напоїв. За своїм психічним станом не становить суспільної небезпеки (а.с. 33-34 том 2).

Відповідно до досудової доповіді Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 12 липня 2017 року, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, на думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснити без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с. 151-154 том 1).

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст. ст. 36-49 Кримінального кодексу України, виключають злочинність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених ст. ст. 44-49 Кримінального кодексу України.

Крім того, під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив вищезазначені злочини у стані не осудності чи обмеженої осудності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У відповідності до ст. ст. 65, 66 Кримінального кодексу України суд вважає можливим визнати активне сприяння у розкритті злочинів - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

У відповідності до ст. ст. 35, 65, 67 Кримінального кодексу України суд вважає можливим визнати вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння - обставиною, що обтяжує покарання за скоєне.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, перебування на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від алкоголю, а також те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, будучи притягненим до кримінальної відповідальності за вироком Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням, із однорічним іспитовим строком на шлях виправлення не став, знову вчинив умисні злочин проти власності, в цілому характеризується негативно, не працює, згідно висновку досудової доповіді органу пробації, його виправлення без позбавлення волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснити без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого до вчинення злочинів та після їх вчинення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі. Підстави для застосування ст. ст. 69, 75 Кримінального кодексу України відсутні.

Відповідно до ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 за цим вироком слід частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року.

Разом з цим, в судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про застосування щодо ОСОБА_4 амністії, оскільки він хворіє на ВІЛ-інфекцію та туберкульоз.

ОСОБА_4 також просив суд звільнивши його від відбування покарання, оскільки він хворіє на ВІЛ - інфекцію, та туберкульоз легень.

Згідно з ст. 85 Кримінального кодексу України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ст. 86 Кримінального кодексу України).
Відповідно до п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які хворіють на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Із листа Миронівської центральної районної лікарні від 30 жовтня 2017 року №1297, вбачається, що обвинувачений перебуває на «Д» обліку в кабінеті «Довіра» Миронівської ЦРЛ з 23 травня 2016 року у зв`язку із захворюванням на ВІЛ-інфекцію, I клінічної стадії, хронічним холециститом та вірусним гепатитом «С» (а.с. 63 том 2).

Відповідно до висновку медичного обстеження обвинуваченого від 22 лютого 2017 року, він хворіє на туберкульоз легень, при цьому не зазначено активність та диспансерну категорію (а.с. 36 том 2).

Тобто, обвинувачений ОСОБА_4 не хворіє на СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ), в матеріалах справи відсутні докази того, що він хворіє саме на активну форму туберкульозу (диспансерної категорії 1-4), а хронічний холецистит та вірусний гепатит «С» не є хворобами, які містяться в додатку 12 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, а тому в суду відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирішити долю речових доказів, відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України суд не може, оскільки вони до суду не надавались, в судовому засіданні не досліджувались.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням того, що запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 обрано у зв`язку із ризиком вчинення ним нового злочину (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки він будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, перебуваючи на іспитовому терміні, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, повторно вчинив умисні злочини проти власності, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризику вчинення обвинуваченим нового злочину, до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та зменшить ризик можливого вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 177, 183, 318, 322, 337, 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
1.ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

2.На підставі ст. 71 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарання за цим вироком, та покарання призначеного за вироком Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
3.Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - залишити без зміни, продовжити строк його дії до набранням вироком законної сили.
4.Строк відбування покарання засудженому рахувати з 22 квітня 2017 року (моменту його затримання), із урахуванням норми ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України (у редакції чинній до 21 червня 2017 року) зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою як два дні позбавлення волі.
5.Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

6.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7.Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1