Провадження № 1-кс/761/213/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 041 94 ,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 041 94.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2017 (справа № 761/13753/17, провадження № 1-кс/761/8665/2017) задоволене клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 та накладений арешт на садовий будинок загальною площею 32,9 (кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 .

На думку ініціатора клопотання, зазначена ухвала слідчого судді є незаконною, арешт накладений необґрунтовано, оскільки арештоване майна не може бути використане у якості забезпечення відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

У зв`язку з наведеним заявник просила скасувати арешт будинку.

У судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання, не з`явилась, про поважність причини неявки суд не повідомила.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві до суду також не прибув, про причини неявки не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.
У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2017 задоволено клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 та у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 041 94 за ознаками ч. 2, ч.4 ст.190, ч.1 ст. 358 КК України накладений арешт на садовий будинок, який належить ОСОБА_3 .
Підставою для прийняття такого рішення стали встановлені під час досудового розслідування обставини заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом та через підробку документів садовим будинком АДРЕСА_2 .
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що зазначений будинок був обєктом протиправних дій, слідчим ініційоване накладення на нього арешту.

Накладаючи арешт на зазначене майно, слідчий суддя врахував, що останнє відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

У той же час, оцінюючи письмові доводи заявника власника майна, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді, та не доводять наявність обставин, що свідчать про необґрунтованість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, заявник, не з`явившись до суду, позбавила слідчого суддю можливості дослідити додаткові доводи щодо ініційованого клопотання.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту його права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_3 відбулося на підставі рішення слідчого судді, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 041 94 за ч. 2, ч.4 ст.190, ч.1 ст. 358КК України арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1