Дата документу Справа № 323/1950/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/519/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/1950/17
Категорія ст. 125 ч.2, 128 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000317 за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Омельник, Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, освіта середня, працюючого на посаді бригадира тракторної бригади ТОВ «Преображенське», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125 та ст. 128 КК України, на підставі яких призначено йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді шести місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків заробітку; за ст. 128 КК України у виді одного року виправних робіт з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків заробітку.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за правилами сукупності злочинів, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді одного року виправних робіт за місцем роботи (Товариство з обмеженою відповідальністю «Преображенське», , Запорізька область, Оріхівський район, с. Червона Криниця, вул. Зоряна, б. 1) з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків заробітку.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 компенсацію моральної шкоди, завданої злочином, у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч грн. 00 коп.). В задоволенні решти цивільного позову відмовлено.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 12.03.2016 року, близько 00 год. 00 хв., біля приміщення магазину продуктів № 230 ТОВ «АТБ Маркет», розташованого по вул. Запорізькій, 57а, в м. Оріхів Запорізької області, між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 виникла сварка та словесний конфлікт на ґрунті непорозуміння щодо подальшого спільного відпочинку. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, протягом декількох хвилин штовхав ОСОБА_7 у груди, намагався схопити його за одяг, не надавав можливості сісти в салон автомобіля, на якому вони приїхали до магазину «АТБ».
ОСОБА_7 спочатку у відповідь на дії ОСОБА_10 протягом декількох хвилин відштовхував його, але потім, діючи на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли в ході цього конфлікту, не передбачивши можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, завдав один удар кулаком в обличчя потерпілого. Внаслідок цього удару ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді садна лівої половини обличчя, закритого перелому кісток носа із незначним зміщенням уламків, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, внаслідок завданого ОСОБА_7 удару ОСОБА_10 не втримався на ногах та впав, вдарившись потиличною частиною голови об асфальтобетонне покриття, внаслідок чого отримав відкриту черепно-мозкову травму у виді закритого перелому правої скроневої кістки (луски та пірамідки), забою головного мозку легкого ступеня із ушкодженням правого слухового проходу та накопичення крові у пазухах, тобто тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі прокурор, не піддаючи сумніву доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації діяння, вважає, що вирок Оріхівського районного суду від 08.11.2017 відносно останнього є незаконним та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості.

При призначенні названих видів покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) допускаються поглинення, часткове або повне складання як строків виправних робіт (службового обмеження), так і розмірів відрахувань у доход держави, а за кількома вироками (ст. 71 КК) - лише складання строків цих покарань.

Однак, суд першої інстанції, застосовуючи ч. 1 ст. 70 КК України та призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за правилами сукупності злочинів у виді одного року виправних робіт за місцем роботи (ТОВ «Преображенське», ) з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків заробітку не враховано той факт, що відрахування у дохід держави у розмірі 10 % заробітку, призначене судом за ст.128 КК України не може поглинути аналогічне покарання у вигляді відрахування у дохід держави у розмірі 10 % заробітку, призначене судом за ч. 2 ст.125 КК України, оскільки у цій частині не є більш суворішим.

Таким чином, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, поглинув рівнозначні покарання, визначаючи розмір відрахувань із заробітку засудженого.

Просить вирок Оріхівського районного суду від 08.11.2017 відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України - скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125, ст. 128 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 6 місяців виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку в доход держави десяти відсотків; за ст. 128 КК України у виді 1 року виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку в доход держави п`ятнадцяти відсотків. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за правилами сукупності злочинів, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді одного року виправних робіт за місцем роботи (ТОВ «Преображенське», ) з відрахуванням в дохід держави п`ятнадцяти відсотків заробітку.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили вирок суду залишити без зміни; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга процесуального прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурором.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 125 та ст. 128 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України та за сукупністю злочинів, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Відповідно до роз`яснень п. п. 13, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні враховувати, що, призначаючи покарання у виді виправних робіт (ст. 57 КК), суд зобов`язаний визначити розмір відрахувань із заробітку. Відсутність вказівки на цей розмір є підставою для скасування вироку. При призначенні названих видів покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) допускаються поглинення, часткове або повне складання як строків виправних робіт (службового обмеження), так і розмірів відрахувань у доход держави, а за кількома вироками (ст. 71 КК) - лише складання строків цих покарань. Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

Системний аналіз закону та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що, по-перше, обов`язковим елементом покарання у виді виправних робіт є утримання (відрахування) із суми заробітку винного, які проводяться у прибуток держави в розмірі, встановленому вироком суду, в межах від 10 до 20 %; по друге, однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК.

Враховуючи вищевказане, а також те, що потерпілий ОСОБА_10 отримав відкриту черепно-мозкову травму у виді закритого перелому правої скроневої кістки (луски та пірамідки), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченомуОСОБА_7 мінімальне відрахування із суми заробітку, за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а це свідчить про незаконність вироку, у зв`язку з чим вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню внаслідок м`якості.
Аналіз мотивувальної частини апеляційної скарги прокурора свідчить про те, що останній не оскаржував рішення суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. ст. 75, 76 КК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, а також тяжкість вчинених ним злочинів, дані про особу винного, обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання: за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 6 місяців виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку в доход держави десяти відсотків; за ст. 128 КК України у виді 1 року виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку в доход держави п`ятнадцяти відсотків.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді одного року виправних робіт за місцем роботи (ТОВ «Преображенське», ) з відрахуванням в дохід держави п`ятнадцяти відсотків заробітку.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту його оголошення, проте може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення.
Судді: