УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 року слідчий суддя Солом`янсього районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за №0013239 від 10.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
20.12.2017 адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з клопотанням про скасування арешту нерухомого майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.10.2016 у справі №760/19307/16-к (провадження №1-кс/760/15143/16) та на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2016 у справі №760/19307/16-к (провадження №1-кс/760/15143/16).

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками в рівних частинах трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 .

В січні 2016 року ОСОБА_5 стало відомо, що вона та інші заінтересовані особи були з 16.05.2015 зняті з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 , яка тепер належить компанії «Фреалліно бізнес ЛТД» на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2015.

З приводу порушення своїх законних прав та інтересів як власника, ОСОБА_5 звернулась до Шевченківського УП ГУНП України з заявою від 28.01.2016.

З 29.12.2016 на підставі заяви останньої здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001072 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до компанії «Фреалліно бізнес ЛТД» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позов було задоволено частково, заходи забезпечення позову у даній справі вжиті на підставі ухвали суду скасовані, а в рамках кримінального провадження №0001072 арешт на нерухоме майно не накладався.

Вважав, що наразі потреба в арешті квартири відпала, оскільки відомості про приналежність даного майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На цій підставі просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні адвокат клопотання підтримав з підстав викладених вище та просив задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.
Заслухавши думку адвоката та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.174 КПК України, зокрема, власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Судовим розглядом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на підставі приватної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.04.1993 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.2003.

29.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_5 від 28.01.2016 було внесено відомості про вчинення невстановленою особою у невстановлений час шахрайським шляхом заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , чим завдала останній матеріальні збитки в особливо великих розмірах, що підтверджується Витягом з кримінального провадження №0001072.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2017 позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до компанії «Фреалліно бізнес ЛТД» про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності було задоволено частково, витребувано на користь власників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із чужого незаконного володіння компанії «Фреалліно бізнес ЛТД» - квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення набрало законної сили.

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2017 відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а саме щодо належності на праві приватної часткової власності квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Судовим розглядом також встановлено, що 11.10.2016 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва в рамках кримінального провадження №0013239 від 10.11.2016 було накладено арешт на ту саму квартиру АДРЕСА_1 , власниками якої з 1993 року є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2016 було виправлено описку в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.10.2016, в частині зазначення дати її постановлення, а саме 11.11.2016.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Імперативним правилом ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про скасування арешту майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених КПК України, в чому полягає принцип диспозитивності кримінального процесу.

Суд, слідчий суддя лише сприяє сторонам у здійсненні їх процесуальних прав.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх процесуальних позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України (ч.1 ст.22 КПК України)

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України (ч.2 ст.22 КПК України)

У свою чергу в судовому засіданні прокурор будь-яких доказів переконливості своєї позиції слідчому судді щодо необхідності продовження заходів кримінального забезпечення не надав.
З огляду на викладнен вище, враховуючи фактичне перебування майна на яке накладено арешт на момент розгляду клопотання у законних володільців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується наявними у клопотанні доказами, слідчий суддя приходить до висновку, що наразі відпала потреба арешту квартири АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження №0013239 від 10.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, , а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 11.10.2016 у справі №760/19307/16-к (Провадження №1-кс/760/15143/16) та ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 11.11.2016 у справі №760/19307/16-к (Провадження №1-кс/760/15143/16) на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1