Дата документу Справа № 323/2099/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №323/2099/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1561/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про зарахування у строк покарання періоду попереднього його ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції станом на 15 березня 2016 року), та про зазначення точної дати закінчення строку відбування ним покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з ДУ «Оріхівська виправна колонія №88»),

ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2017 року, якою задоволено частково його клопотання про зарахування у строк покарання періоду попереднього його ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції станом на 15 березня 2016 року), та про зазначення точної дати закінчення строку відбування ним покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що у межах вказаного у клопотанні кримінального провадження до ОСОБА_6 не застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а в Оріхівській виправній колонії він відбував покарання за попереднім вироком суду, тому підстав для перерахування строку відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, немає.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнивши його клопотання в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що судовий розгляд проведений не в повному обсязі та з порушенням вимог ст.410 КПК України. Також зазначає, що суд не врахував всі викладені ним доводи, хоча вони могли істотно вплинути на висновки суду.

Згідно з ухвалою, до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування у строк відбування покарання періоду попереднього його ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції станом на 30 травня 2017 року).

У клопотання зазначив, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Після набрання вироком законної сили ОСОБА_6 був затриманий, а саме: 15 вересня 2015 року. Однак, після ухвалення вироку суду від 05 серпня 2015 року і до його затримання, він вчинив ще один злочин. Подальше досудове розслідування та судовий розгляд проводилися під час його відбування покарання в Оріхівській виправній колонії, в режимі відеоконференції. У зв`язку з цим зазначає, що весь період його участі в ході досудового розслідування та судового розгляду, незалежно від місця його знаходження під вартою, є строком попереднього ув`язнення, а тому просить зарахувати йому у строк відбування покарання період попереднього його ув`язнення (участь в досудовому розслідуванні і судовому розгляді), та зазначити точну дату його кінцевого строку відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 просив задовольнити його клопотання та зарахувати у строк відбування покарання період попереднього його ув`язнення (участь в досудовому розслідуванні і судовому розгляді), та зазначити точну дату його кінцевого строку відбування покарання.

Прокурор та представник Оріхівської виправної колонії заперечували проти задоволення клопотання засудженого, оскільки до ОСОБА_6 не застосовувалося попереднє ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , засновані на досліджених у судовому засіданні матеріалах провадження та, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. Строк покарання засудженому постановлено обчислювати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили. 15 вересня 2015 року у зв`язку із набранням вироком законної сили ОСОБА_6 був затриманий для відбування покарання.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Строк покарання засудженому постановлено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2017 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в зарахуванні у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України. Встановлено кінцевий строк відбування покарання 15 вересня 2019 року.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-XII від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі проводиться в межах того кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 був затриманий 15 вересня 2015 року після набрання вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року чинності та направлений до Оріхівської виправної колонії для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення 10 вересня 2015 року. В рамках цього кримінального провадження запобіжний захід відносно нього не застосовувався, розгляд провадження відбувався в режимі відеоконференції з Оріхівською виправною колонією.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений ОСОБА_6 був затриманий 15 вересня 2015 року для відбування покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року та під час судового розгляду, за результатами якого був постановлений вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року, вже відбував покарання за попереднім вироком, колегія суддів не вбачає підстав для зарахування вказаного періоду перебування засудженого в умовах виправної колонії як строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 правильність цих висновків суду не спростовують.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2017 року, якою задоволено частково клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування у строк покарання періоду попереднього його ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції станом на 15 березня 2016 року), та про зазначення точної дати закінчення строку відбування ним покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4