Справа №639/5884/17
Провадження №1-в/639/838/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Холодногірської виправної колонії №18 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:

- 16.07.2014 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08.07.2015 року вирок суду першої інстанції залишено без змін, -

В С Т А Н О В И В:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_5 підтримав внесене клопотання, просив суд прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, оскільки він на даний час сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, подальше його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Представник Холодногірської виправної колонії №18 та прокурор проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на відсутність правових підстав для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_5 .

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08.07.2015 року вирок суду залишено без змін.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання з 30.04.2014 по 08.05.2014 року в строк покарання, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 02.09.2015 року, кінець строку: 15.08.2018 року.

Судом враховується, що згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 від 20.10.2017 року встановлено, що за час тримання в Чернігівській установі виконання покарань він режим тримання не порушував, характеризувався посередньо, адміністрацією установи не заохочувався. З 12.10.2015 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання в установі характеризується задовільно, під наглядом адміністрації виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. З метою стимулювання правослухняної поведінки 1 (один) раз заохочувався адміністрацією установи, станом на 20.10.2017 року стягнень не мав.

Відповідно до психологічної характеристики відносно ОСОБА_5 , яка складена психологом установи ОСОБА_6 , ступінь соціальної занедбаності засудженого - високий; схильність до ризикованої поведінки - вище середнього; емоційна стійкість низька; правильно прогнозувати наслідки своїх вчинків - не в змозі; робити правильні висновки із того, що сталося - не в змозі; рівень самоконтролю - низький; в умовах зниження контролю імовірність антисоціальних проявів з його боку - буде зростати; рівень конфліктності - високий; рівень агресивності - вище середнього.
Рішенням комісії Холодногірської виправної колонії №18 №34 від 30.08.2017 року, засудженому ОСОБА_5 відмовлено у направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення якособі, яка не довела своє виправлення.
Крім цього, рішенням дисциплінарної комісії установи від 08.11.2017 року до засудженого ОСОБА_5 було застосовано стягнення у вигляді «Попередження», за допущене порушення форми одягу.
Згідно вимог пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Суд враховує, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.
При вирішенні заявленого клопотання судом враховується, що вчинений ОСОБА_5 злочин за ч.2 ст.307 КК України є умисним тяжким злочином, на даний час засуджений має 1 (одне) стягнення, яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку,після отримання цього стягнення до засудженого не застосовувались заходи заохочення, за місцем відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, тому суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів виправлення.

Дослідженими матеріалами особової справи та матеріалами, які характеризують засудженого ОСОБА_5 не підтверджується той факт, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, призначеного за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року відмовити.

Згідно ч.7 ст.539 КПК України роз`яснити засудженому, що розгляд повторного клопотання з цього самого питання може мати місце не раніше як через 6 (шість) місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 23.11.2017 року.

Суддя ОСОБА_1