Справа № 645/4787/17
Провадження № 1-кп/645/209/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001434 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, на момент затримання неофіційно працював майстром на будівництві, не одружений, реєстрації у м. Харкові та Харківській області не має, на момент затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 20.09.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання 11.06.2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , 18 червня 2017 року, приблизно о 00 год. 30 хв. на сходах біля будинку № 26 по бульвару Б. Хмельницького у м. Харкові побачив раніше незнайомого ОСОБА_5 , у якого була при собі барсетка. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого. В результаті чого ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 та, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з корисливою метою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс удар ногою в область голови потерпілого, від удару потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_7 продовжив наносити удари ногами в хаотичному порядку потерпілому ОСОБА_5 , в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми кісток носу у вигляді перелому носової кістки зі зміщенням, синці на голові, садна на правій руці, правій нозі та голові, закритої рани на голові, які відповідно до висновку судово медичної експертизи № 2081-С/17 від 26.06.2017 року за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів. Подолавши волю потерпілого до супротиву, ОСОБА_7 нахилився до потерпілого, який лежав на землі та шляхом ривку зірвав барсетку, яка була у потерпілого та в якій знаходилися грошові кошти в розмірі 10 000 грн. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому матеріальну шкоду на суму 10 000 грн..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, та пояснив в судовому засіданні, що в червні 2017 року, точної дати та часу він не пам`ятає, побачив раніше незнайомого ОСОБА_5 у якого була барсетка та який сидів на сходах біля будинку по бульвару Б. Хмельницького у м. Харкові. У ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого шляхом застосування фізичного насильства. В результаті чого ОСОБА_7 , підійшов до останнього та наніс удар ногою в область голови потерпілого, від удару потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_7 продовжив наносити удари в хаотичному порядку по потерпілому, після чого взяв барсетку потерпілого та з місця вчинення злочину зник. ОСОБА_7 підтвердив, що в барсетці потерпілого знаходилися грошові кошти.

Крім визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що 17 червня 2017 року він приїхав за адресою: АДРЕСА_2 , взяв собі кофе у кіоску та сів на сходи біля будинку АДРЕСА_2 . До нього підійшли троє осіб, один з яких був раніше незнайомий ОСОБА_7 , який зненацька ударив його по голові, після третього удару потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_7 зірвав з нього барсетку, яка була у нього на плечі, та з місця вчинення злочину зник. Потерпілий підтвердив в судовому засіданні, що в барсетці знаходилися 10 000 грн.;

-показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що в ніч з 17 та 18 червня 2017 року, точного часу вона не пам`ятає, вона разом зі своїм чоловіком та ОСОБА_7 шли до дому, вони побачили як на сходах біля будинку АДРЕСА_2 сидів раніше незнайомий чоловік. ОСОБА_7 підійшов до чоловіка та вдарив декілька разів його, при цьому два рази ударив ногою, після чого взяв барсетку потерпілого, із якої щось витягнув, а барсетку викинув;

-фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 10.10.2017 року, за участю ОСОБА_7 , де за адресою: АДРЕСА_3 в середині приміщення зліва від входу на відстані 4 метрів на чорному руберойді лежить барсетка чорного кольору всередині барсетки виявлено лист форматом А4 (ксерокопія паспорту на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3 фото розміром 3х4, металевий ключ на якому міститься маркування «Apollo», пластикова карта з під сім карти оператора «Лайфселл», на якій знаходиться номер сім карти НОМЕР_1 ;

-фактичними даними, що містяться в протоколі огляду речей від 10.10.2017 року, відповідно до якого проведеним оглядом встановлено: барсетка чорного кольору, вилучена під час проведення огляду місцевості 10.10.2017 року за адресою: м. Харків, вул. Академіка Філіппова, 50/1. Барсетка виготовлена із шкірозамінника, спереду вибитий напис англійськими літерами «CTR». Барсетка без ременя, на місці кріплення ременя є розрив, та яка закривається за допомогою двох внутрішніх металевих кнопок. Всередині барсетка розділена на 3 внутрішніх відділення, котрі закриваються за допомогою блискавки. В одному з відділень знаходиться копія паспорту на ім`я ОСОБА_5 , три фотокартки розміром 3х4, металевий ключ, сімхолдер від картки мобільного оператора «Лайфселл», фототаблицею до нього;

-фактичними даними, що містяться в протоколі пред`явлення речей для впізнання від 10.10.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , в ході проведення якого потерпілий впізнав свою барсетку, фототаблицею до нього;

-змістом постанови про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження від 10.10.2017 року, відповідно до якої визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001434 барсетку чорного кольору, в якій знаходиться копія паспорту на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , три фотокартки розміром 3х4, металевий ключ, сімхолдер від картки мобільного оператора «Лайфселл»;

-змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , в ході проведення якого потерпілий за фотознімком впізнав чоловіка, який 18.06.2017 року о 00 год. 30 хв. біля будинку № 26 по бульвару Б. Хмельницького у м. Харкові наніс ОСОБА_5 декілька ударів ногою в область голови, після чого відкрито заволодів барсеткою потерпілого;

-висновком судової медичної експертизи № 2081-С/17 від 26.06.2017 року, згідно з висновками якої у громадянина ОСОБА_5 мали місце закрита тупа травма кісток носу у вигляді перелому носової кістки зі зміщенням; синці на голові; садна на правій руці, правій нозі, голові; забита рана голови. Ці ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів і могли бути отримані в строк, вказані в постанові, тобто 18.06.2017 року. За ступенем тяжкості: закрита тупа травма кісток носу у вигляді перелому носової кістки зі зміщенням належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3 «правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року; забій та рана, синці, садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд розглянув справу виключно лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тобто відповідно до положень ст. 337 КПК України, та вину в межах висунутого обвинувачення вважає, доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України, як нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу (розбій).

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, на момент затримання не офіційно працював на будівництві.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо). Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд враховує, що останній вчинив тяжкий злочин, враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи підвищену суспільну небезпечність скоєного злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуттям, оскільки він вчинив умисно тяжкий злочин, із застосуванням насилля, а відповідно до ст.ст. 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

Підстави для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ст.ст. 69, 75 КК України - відсутні.

Що стосується цивільного позову потерпілого, суд приходить до наступних висновків.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 10 000 грн., та 7 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченими завдано матеріальну шкоду потерпілому, то вона підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В частині стягнення матеріальної шкоди позов підлягає задоволенню на суму 10000,00 грн.

На підставі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року(зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням характеру і тривалості страждань, стану здоров`я потерпілого, тяжкості заподіяної травми, наслідків тілесного ушкодження, достовірності вимушених змін в життєвих стосунках потерпілого, а також з урахуванням майнового стану обвинуваченого, керуючись принципами розумності, зваженості і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 7 000 грн..

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

У практиці Європейським судом з прав людини щодо дотримання положень п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було «законним», зокрема з дотриманням «процедури, встановленої законом».

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді від 11.10.2017 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає необхідним, до набрання вироком законної сили, залишити запобіжний захід відносно обвинуваченого тримання під вартою

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 11 жовтня 2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 10 000 грн., на відшкодування моральної шкоди 7000 грн..

Речовий доказ барсетка чоловіча з написом «CTR», в якій знаходиться копія паспорту на ім`я ОСОБА_5 , три фотокартки розміром 3х4, металевий ключ, сімхолдер від карти мобільного оператору «Лайфсел», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутими останньому.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -