Справа № 405/7818/17
УХВАЛА
19 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0012258 від 31.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено термін перебування під вартою на шістдесят днів до 23 квітня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки такий термін спливає 23.04.2018року.

В судовому засіданні прокурором зазначено про необхідність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на даний час не відпали ризики кримінального провадження які існували на момент обрання запобіжного заходу. Так ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства до потерпілої, яка є інвалідом ІІ групи. Крім цього, прокурором звернено увагу на суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, що на його думку виправдовує обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не суперечить вимогам Конвенції з прав людини. Разом з цим, прокурор вважає, що з метою уникнення відповідальності за вчинене, обвинувачений знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілу. За наведених обставин, прокурор вважає, що існують ризики кримінального провадження, а саме ризик переховуватись від суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. У зв`язку з наведеним просив продовжити запобіжний захід обвинуваченому на термін 60 днів.

Адвокат обвинуваченого заперечив проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що до обвинуваченого можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, враховуючи його особу та те що по справі допитана потерпіла і свідки.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та існування ризиків кримінального провадження.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства до потерпілої, що може бути ризиком переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене. Разом з цим, судом взято до уваги вік обвинуваченого, стан здоров`я, а також те що обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, до затримання не займався суспільно-корисною працею, не мав стабільного джерела доходу, що вказує на відсутність міцних сталих соціальних зв`язків та є ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. За наведених обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, які передбачені ст.177 КПК України.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на волі, може переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 17 червня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 17 червня 2018року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1