Справа № 510/1904/14-к

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
13.03.2018 року Ренійский районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілої ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
-у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч. 2 КК України, -

Встановив:
Обвинувачений ОСОБА_14 12.06.2013 р., приблизно о 23.30 год. порушив вимоги п.п. 2.1 «а», 2.3 «б», 12.4, 12.3, 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р.), якими передбачено:
п.2.1 ПДР Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) «посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
п.2.3 ПДР Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.4 ПДР «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»
п.12.3 ПДР «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди»;
п.10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху »;
п.12.1 ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
Порушення виразилися в тому, що обвинувачений ОСОБА_14 в зазначений день та час, в темну пору доби, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух з перевищенням швидкості, яка дозволена в межах населеного пункту, а саме більш 79 89 км/год. (згідно висновку №4639 від 03.04.2017 р.) по асфальтному, сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Комсомольської з боку вул. Пролетарської у напрямку вул. Радянської у м. Рені Одеської області. Наближаючись до будинку №153 по вул. Комсомольській у м. Рені Одеської області, обвинувачений ОСОБА_14 , маючи реальну та об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для подальшого руху у вигляді невстановленого мотоцикла, який стояв на смузі його руху, будучи неуважним, не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, своєчасно не прийняв належних та своєчасних заходів щодо зменшення швидкості свого руху, аж до повної зупинки, змінив напрямок руху вліво для об`їзду зазначеного мотоциклу з виїздом на смугу зустрічного руху, по якій з боку вул. Радянської у напрямку вул. Пролетарської рухався невстановлений автомобіль. З метою уникнення зіткнення, обвинувачений ОСОБА_14 змінив напрямок руху свого автомобіля вправо з наступним поверненням на смугу свого руху. Легковажно розраховуючи, що наявними навичками керування транспортними засобами він зможе попередити настання дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений не виконав належних заходів щодо зменшення швидкості, до безпечної в умовах дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини вправо, де скоїв наїзд на придорожнє дерево.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «ВАЗ 2109» потерпілому ОСОБА_15 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні, згідно висновку судово-медичної експертизи №41 від 03.07.2013 р. були завдані тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-лицьової травми: множинні забиті рани обличчя і волосистої частини голови; багатоосколкові переломи кісток склепіння та основи черепа, а також лицьового скелета; розмозження речовини головного мозку; закритої травми органів грудної клітки: кровововиливи у м`які тканини грудей ліворуч і праворуч; множинні двосторонні переломи ребер; розриви легенів і серця; закрита травма органів черевної порожнини, розрив селезінки.
Смерть ОСОБА_15 перебуває у прямому причинному зв`язку з отриманими несумісними для життя ушкодженнями голови, обличчя та грудної клітини, та настала від ушкоджень (розмозження) речовини головного мозку.
Пасажиру автомобіля «ВАЗ 2109» потерпілому ОСОБА_9 який також знаходився на задньому пасажирському сидінні, згідно висновку судово-медичної експертизи №62/18 від 09.04.2014 р. були завдані тілесні ушкодження у вигляді: закритої спинальної травми у вигляді компресійного перелому 11 грудного позвонку, контузії спинного мозку, нижньої параплегії (параліч нижніх кінцівок) і порушення функції тазових органів. Вищевказані ушкодження могли виникнути 12.06.2013 р. від дії тупого твердого предмету, можливо частинами салону автомашини при вказаних обставинах, та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень
Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_14 скоїв злочин, передбачений ст. 286 ч.2 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_14 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе визнав частково, не заперечував основні обставини справи, вказані у обвинувальному акті, внаслідок чого ОСОБА_15 отримав смертельні травми; ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, за вищевикладених обставин, про що пояснив у судовому засіданні. Не заперечуючи вищевказаних обставин, разом із тим обвинувачений пояснив, що швидкість руху автомобіля він значно не перевищував. А аварія сталась через те, що у момент закінчення маневру об`їзду ним мотоциклу, що був припаркований біля магазину «Адмірал» по вул. Комсомольській із виїздом на смугу зустрічного руху, коли він побачив зустрічний автомобіль, хтось з пасажирів, що знаходились на задньому сидінні (тобто, або ОСОБА_15 , або ОСОБА_9 ) створив йому перешкоду для керування автомобілем, оскільки схопив його за праву руку, потягнувши на себе, заблокувавши таким чином його дії, що і призвело до втрати ним керування та вищевказаних наслідків. Позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково.
Оскільки обвинувачений визнав свою вину частково та частково оспорював фактичні обставин справи, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, заслухавши думку учасників судового розгляду, прийняв рішення про дослідження обставин та доказів по справі у повному обсязі.
Так, окрім часткового визнання обвинуваченим вини, його винуватість підтверджується наступними доказами:
-показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те. що у той день, ввечері у барі по вул.Котовського у м. Рені він зустрівся із ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . Пізніше до них приєднався ОСОБА_15 , сиділи відпочивали, пили пиво. Приблизно о 23.00 год. вирішили поїхати у район порту до іншого закладу. Сіли до автомобілю ОСОБА_14 , за кермом був ОСОБА_14 , поруч із ним на передньому пасажирському сидінні сів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 сів на заднє сидіння зліва, тобто за водієм. Він сам сів на заднє сидіння справа, та поїхали по вул. Комсомольський у напрямку мікрорайону порту. Коли проїхали перехрестя із вул. Пролетарською, ОСОБА_19 різко надавив на педаль газу, швидкість різко збільшилась, склавши, за його оцінкою, десь приблизна 100 км/год., з приводу чого він зробив ОСОБА_19 зауваження, сказавши щоб він не гнав. Вважає, що Ба баян різко підвищив швидкість, оскільки хотів продемонструвати ОСОБА_15 , який займався ремонтом автомобілів, як йде його автомобіль після капітального ремонту, оскільки ОСОБА_19 у цей момент спитав про це ОСОБА_18 . Задаючи це питання ОСОБА_18 , ОСОБА_19 відволікся від керування, оскільки повернув голову. Побачивши десь приблизно за 5 метрів від них по ходу руху припарковані біля «Адміралу» передньою частиною назустріч ним мотоцикл, а за ним автомобіль, можливо «Ніву», ОСОБА_14 , не загальмувавши та не зменшивши швидкості, здійснив маневр об`їзду, а оскільки був зустрічний автомобіль - із тією ж швидкістю повертався на свою полосу руху, внаслідок чого машину занесло. Вони врізались у бордюр, дерево, а потім ще в одне дерево. Було два удари, основний прийшовся на ліву частину автомобілю ззаду, де знаходився ОСОБА_18 . Після аварії він намагався вибратися з автомобілю через сидіння водія. Швидка допомога під`їхала незабаром, медичному працівнику він повідомив, що не відчуває ніг. Його доправили до Ренійської ЦРЛ, потім відвезли до ОСОБА_20 , його оперували, він неодноразово проходив курси лікування та реабілітації. Внаслідок цієї аварії він втратив здатність самостійно пересуватися, користується інвалідним візком, йому встановлено 1 групу інвалідності. Через втрату чутливості нижньої частини тіла вимушений постійно перебувати у памперсах та потребує постійного стороннього догляду, подальшого лікування та реабілітації, матеріальної допомоги на які обвинувачений не надає. Свої позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди підтримує у повному обсязі. Наполягає, що причиною ДТП стало суттєве перевищення обвинуваченим швидкості руху, оскільки якби швидкість була нормальною, нічого цього б не сталося. Версію обвинуваченого щодо нібито втручання у керування ним автомобілем, блокування його руки спростовує, оскільки, як пояснює ОСОБА_14 , це нібито зробив хтось з задніх пасажирів. Особисто він цього не робив, а ОСОБА_15 цього зробити також не міг, оскільки після суттєвого підвищення обвинуваченим швидкості руху автомобілю, їх обох прижало до спинки сидіння. Він схопився обома руками за переднє сидіння , що було перед ним, а ОСОБА_18 схопився та тримався обома руками за ручку двері автомобілю, біля якої сидів з внутрішньої сторони. Такі ж показання давав і в ході досудового розслідування і в суді, і під час слідчого експерименту;
показаннями потерпілого ОСОБА_10 брата потерпілого ОСОБА_9 , про те, що під час аварії він знаходився вдома, йому зателефонували з Ренійської ЦРЛ, та повідомили, що його брат знаходиться у реанімації. Наступного дня він відвіз брата до ОСОБА_20 , і вже там, прийшовши як слід до тями після шоку, брат розповів йому про обставини події;
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що загиблий ОСОБА_15 її син, про обставини справи їй відомо зі слів працівників поліції та інших учасників. Знає, що була значно перевищена швидкість руху. Вказаним злочином, загибеллю сина їй завдано непоправну втрату, завдано моральну шкоду. Крім того, вона зазнала майнових втрат, витрат на поховання та поминальні обряди, витрат на експертизу та правову допомогу. Обвинувачений десь починаючи з жовтня 2014 р. переказав їй поштою приблизно 6 000 грн. Свої позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди підтримує у повному обсязі;
- показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що у той день десь приблизно о 18.00 19.00 год. він приїхав до кафе на вул. Котовського у м. Рені. ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 знаходились у кафе на літній площадці, на столику стояли бокали з пивом. Приблизно за 2 год. він ізнов під`їхав до цього кафе. На літній площадці вже нікого не було. Всі вони вже сиділи у приміщенні, прийшов ОСОБА_22 , купив хліба та теж сів до них за столик, при цьому вживали спиртні напої, але ніхто візуально п`яним не був, поводилися неконфліктно, час вже йшов до закриття кафе;
- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що у той день він із ОСОБА_14 їздили до с. Новосільське, після чого ОСОБА_14 відвіз його додому. Вдома він випив горілки десь приблизно 200 гр., потім до нього прийшов товариш, і вони ще випили горілки. Потім у кафе по вул. Котовського, куди він сам прийшов пішки, він зустрівся із ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 . Спочатку сиділи на вулиці, а потім у приміщенні, пили пиво, але ОСОБА_19 при ньому спиртного не вживав. Потім ОСОБА_23 запропонував після закриття цього кафе поїхати до кафе «Піт Стоп» у районі порту. Вони всі сіли до машини ОСОБА_19 і поїхали по вул. Комсомольській, де і сталось ДТП. Прийшов до тями він вже на тротуарі.
- зареєстрованим рапортом оперативного чергового Ренійського РВ про те, що 13.06.2013 р. о 00.15 з приймального покою Ренійської ЦРЛ надійшло повідомлення про доставлення після ДТП ОСОБА_9 із діагнозом: закритий перелом хребта, та ОСОБА_14 із діагнозом: струс головного мозку, закрита ЧМТ, ушиб плечового поясу;
- довідкою начальника відділу ДАІ Ренійського РВ по факту ДТП від 13.06.2013 р.;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.06.2013 р. із схемою ДТП та фототаблицями;
- протоколом додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2013 р. із схемою ДТП та фототаблицями;
- протоколом огляду транспортного засобу від 13.06.2013 р.;
- протоколом додаткового огляду транспортного засобу із фототаблицями від 14.06.2013 р.;
- висновком автотехнічної експертизи №11/А від 31.10.2013 р. про те, що до моменту ДТП ходова частина, рульове керування, гальмівна система автомобілю «ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_2 знаходились у працездатному стані та були здатні виконувати функції за своїм призначенням із відомою водію ефективністю;
- висновками судово-медичних експертиз №41 від 03.07.2013 р та №62/18 від 09.04.2014 р., що визначили ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілими, механізм їх утворення, причини смерті та причинно наслідковий зв`язок між ними;
- протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 04.12.2013 р.,
в ході якого, ОСОБА_14 на місці показав та пояснив про обставини ДТП;
- протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 04.12.2013 р із свідком ОСОБА_16 ;
- протоколом призначеного судом слідчого експерименту із фототаблицями та відеозаписом від 24.06.2016 р.. в ході якого дали пояснення про обставини події обвинувачений ОСОБА_14 , потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_16 ;
- висновком комісійної судової автотехнічної експертизи №4639 від 03.04.2017 р. про те, що швидкість руху автомобіля ВАЗ 2109 в умовах ДТП к моменту утворення слідів юзу становила більш 79 89 км/год. Оскільки рух автомобіля ВАЗ із припустимою швидкістю 60 км/год. на останньому етапі події (з початку заносу тобто у фактичних умовах її розвитку, безвідносно від причини заносу), з технічної точки зору, запобігав його виїзду за межі проїзної частини й наїзду на дерева, то, з позицій експертного аналізу, слід укласти про те, що в причинному зв`язку із ДТП, з технічної точки зору, перебувають дії водія автомобіля ВАЗ, які не відповідали вимогам пункту 12.4 ПДР у частині руху зі швидкістю, яка значно перевищувала припустиму в населеному пункті.
Визначити технічну спроможність показань обвинуваченого й потерпілого в частині втручання в керування автомобілем пасажира (або відсутності такого втручання) експертним шляхом не видається можливим внаслідок відсутності для цього технічних критеріїв. Оцінка технічної спроможності показань водія про факт втручання в керування не може бути здійснена експертним шляхом, оскільки не припускає виключення факту шляхом аналізу слідової інформації на підставі транспортно-трасологічних або авто технічних пізнань і, по суті, є прерогативою слідства або суду.;
За клопотанням сторони захисту судом було також допитано свідків:
- свідок ОСОБА_24 пояснив, що у той день він зустрівся із ОСОБА_14 по вул. Леніна у м. Рені. Стояли, спілкувались, вирішили поїхати у кафе по вул. Котовського, куди поїхали кожен на своєму автомобілі. У кафе сиділи, спілкувались, він пив пиво, ОСОБА_19 каву. В ході спілкування ОСОБА_19 розповів йому, що своє авто він тільки но забрав з ремонту та збирався ще фарбувати. Прийшов ОСОБА_9 та запропонував випити пива, від чого ОСОБА_14 відмовився, коли прийшов ОСОБА_17 , ОСОБА_25 замовив йому пива, але той відмовився, сказавши, що буде пити горілку. У кафе він пробув недовго, та десь о 18.00 18.20 год. поїхав додому;
- свідок ОСОБА_26 пояснив, що у той день пізно ввечері він ішов додому в районі перехрестя вул. Комсомольська та Гагаріна у м. Рені, почувши сильний шум підійшов до місця ДТП. Самого ДТП не бачив, був там також і ОСОБА_27 На місці ДТП вони бачили автомобіль ВАЗ 09 червоного кольору, який знаходився на бордюрі біля парку. Машина була на колесах, не перевернута, знаходилась перпендикулярно до проїзної частини, багажником в бік вул. 28 червня, капотом в бік вул. Комсомольської. Бачив усіх чотирьох учасників ДТП, хтось вилазив з машини, хтось кричав, ОСОБА_19 знаходився в стороні від машини. Швидка допомога під`їхала десь за 10 хвилин, після чого він пішов.

Оцінюючи докази по справі у їх сукупності суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінуємого йому злочину повністю доведена. Усі докази узгоджуються та не протирічать один одному та встановленим судом обставинам справи.
У зв`язку із цим суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_14 в частині того, що у момент здійснення ним маневру об`їзду мотоциклу хтось з пасажирів, що знаходились на задньому сидінні (тобто, або ОСОБА_15 , або ОСОБА_9 ) створив йому перешкоду для керування автомобілем, оскільки схопив його за праву руку, потягнувши на себе, заблокувавши таким чином його дії, що і призвело до втрати ним керування та вищевказаних наслідків, та розцінює їх як недостовірні, що носять захисний характер, та мають на меті ухилення від відповідальності, або її пом`якшення.
Таким же чином суд розцінює і показання свідка ОСОБА_16 в цій частині, який в ході судового розгляду пояснив, що таке втручання дійсно мало місце. Так, даючи показання суду в цій частині свідок плутався та давав протирічиві показання. Зокрема, свідок не заперечував, що у день ДТП він впродовж дня постійно вживав алкоголь, а безпосередньо у період часу, що передував ДТП горілку із пивом. При цьому свідок спочатку пояснив, що погано пам`ятає що сталось біля «Адміралу» і прийшов він до тями вже на тротуарі після ДТП, потім що перед тим, як автомобіль почало «кидати», він бачив руку когось з потерпілих, при цьому водій не повертався та не відволікався від керування авто. Потім що хтось ззаду крикнув про мотоцикл і чиясь рука легла на плече водія, коли з`явився мотоцикл та яскраве світло від зустрічного автомобіля. Причому свідок заявив, що він сам цього мотоциклу взагалі не бачив.
В ході досудового розслідування із свідком ОСОБА_16 04.12.2013 р. проводився слідчий експеримент, в ході якого він пояснив, що знаходився в автомобілі під керуванням ОСОБА_14 в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні, під час руху заснув та що саме відбулось не знає. Пам`ятає, що автомобіль похитало кілька разів, після чого прийшов до тями вже на узбіччі біля автомобілю, причому траєкторію та швидкість руху автомобілю та причину ДТП вказати не зміг. Протокол даної слідчої дії оформлено належним чином та долучено до матеріалів кримінального провадження, досліджено в ході судового розгляду та сумнівів цей доказ у суду не викликає. Аналогічна слідча дія в ході досудового розслідування у той же день проводилась із ОСОБА_14 , який даючи пояснення про обставини ДТП зокрема пояснив, що швидкість руху складала десь 70 км/год., але могла бути і більшою. Під час руху він спілкувався із пасажирами, але від керування не відволікався, побачив мотоцикл на своїй полосі руху, що був звернутий до нього передньою частиною, здійснив маневр його об`їзду, а побачивши зустрічний автомобіль із ярким світлом, змінив напрямок свого руху вправо, так як об`їзжаючи мотоцикл, він частково виїхав на смугу зустрічного руху та хотів повернутися на свою смугу, але його автомобіль потягнуло в сторону правого узбіччя, де і стався наїзд на дерево. Тобто, ні про яке втручання у його дії, як водія, ОСОБА_14 не повідомляв. Протокол даної слідчої дії також оформлено належним чином та долучено до матеріалів кримінального провадження, досліджено в ході судового розгляду та сумнівів цей доказ у суду не викликає. Хоча дана слідча дія проводилась із ОСОБА_14 як із свідком, суд зазначає, що слід взяти до уваги, що виходячи зі своєї суті, справи щодо порушення правил безпеки дорожнього руху мають свою певну специфіку і для встановлення всіх обставин пригоди необхідно допитати усіх учасників події, щоб прийти до висновку про можливу винну особу.
Спростовується версія обвинуваченого про втручання у його дії як водія і послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_9 на протязі судового розгляду та в ході призначеного ухвалою суду слідчого експерименту про обставини ДТП та про неможливість такого втручання як ним, так і загиблим ОСОБА_15 .
Згідно із висновком призначеної судом комісійної судової автотехнічної експертизи №4639 від 03.04.2017 р., швидкість руху автомобіля ВАЗ 2109 в умовах ДТП к моменту утворення слідів юзу становила більш 79 89 км/год. та з позицій експертного аналізу, експерти прийшли до однозначного висновку, що рух автомобіля ВАЗ із припустимою швидкістю 60 км/год., уже на останньому етапі події (з початку заносу автомобіля ВАЗ 2109, тобто у фактичних умовах її розвитку безвідносно від причини заносу автомобіля) з технічної точки зору, запобігав виїзду транспортного засобу за межі проїзної частини та наїзду на дерева, і в причинному зв`язку із ДТП, з технічної точки зору, перебувають дії водія автомобіля ВАЗ, які не відповідали вимогам пункту 12.4 ПДР у частині руху зі швидкістю, яка значно перевищувала припустиму в населеному пункті.
Крім того, експертами було вказано, що технічні критерії для визначення спроможності показань обвинуваченого в частині втручання в керування автомобілем пасажира експертним шляхом відсутні, ця оцінка не може бути здійснена експертним шляхом і, по суті, є прерогативою слідства або суду.
У зв`язку із категоричністю вищевказаного висновку експертів як в частині причинного зв`язку між винними діями водія та ДТП, так і про неможливість експертної оцінки версії обвинуваченого про втручання у його дії, яка може бути здійснена тільки судом на основі аналізу доказів по справі, які не підлягали розширеному тлумаченню чи двоякому трактуванню, судом було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик та допит експертів на підставі аналізу дослідженим судом доказів по справі у їх сукупності, які призвели суд до однозначного висновку як про винність обвинуваченого так і про неспроможність та недоведеність версії сторони захисту про втручання в керування автомобілем, яка виникла вже в ході судового розгляду.
Враховуючи наявність у матеріалах провадження декількох експертних висновків, в тому числі, виконаних недержавними експертами, які містять деякі протиріччя, суд приймає як доказ висновок комісійної судової автотехнічної експертизи №4639 від 03.04.2017 р., оскільки вона була призначена вже судом в ході судового розгляду, окрім матеріалів справи предметом її дослідження були обставини та дані, встановлені вже в ході судового розгляду, проводилась вона комісійно фахівцями державної експертної установи Одеського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, яка гарантує відповідний рівень знань та кваліфікації експертів та має відповідне науково технічне та дослідне оснащення. Суд також зазначає, що експерт цієї ж установи у своєму висновку №92 від 18.04.2014 р. дійшов фактично до аналогічного висновку в частині причин ДТП.
Органами досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані вірно. ОСОБА_14 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель потерпілого ОСОБА_15 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_9 , та підлягає відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України.
Як особа обвинувачений ОСОБА_14 характеризуються позитивно, про що свідчать характеристики та данні довідок, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягнутий вперше, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання.
При призначенні покарання суд враховує характер, обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, його тяжкі наслідки, суми заподіяної матеріальної та моральної шкоди, її невідшкодування в ході судового розгляду. Судом також враховано часткове визнання обвинуваченим вини, розкаяння у скоєному, його сімейний та матеріальний стан, думку потерпілих, дані про особу, характеризуючі матеріали.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, як обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання досудовим розслідуванням та судом не встановлено.
З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого у даному випадку можливе в установах, що відають виконанням покарань, підстав для застосування положень ст.ст. 69,75 КК України не вбачається.
У відповідності до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірним діями, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Згідно із положеннями ч.2 ст. 127, ч.ч.1 ст.ст. 128,129 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнена судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд вважає, що винними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_8 завдано непоправну втрату загибель сина, якого вона як мати народила, ростила, виховувала, піклувалась про нього, що змусило її переживати моральні страждання, які порушили нормальний спосіб життя її та сім`ї. Потерпілий ОСОБА_9 , будучи молодим та фізично здоровим чоловіком, отримав непоправну шкоду здоров`ю, переніс оперативні втручання, та тривале лікування, втратив здатність пересуватися самостійно, став інвалідом 1-ої групи, який потребує постійного стороннього догляду та подальшого постійного лікування та реабілітації, через втрату чутливості нижньої частини тіла вимушений постійно користуватися памперсами, втратив можливість створити сім`ю та мати дітей, вже поніс значні витрати на лікування та реабілітацію та вимушений нести їх у подальшому. Все вищевказане, безумовно заподіяло потерпілим невиправні душевні страждання, переживання, завдало моральну шкоду, яка в силу ст.ст. 1167 1168 ЦК України, підлягає стягненню з обвинуваченого. Виходячи з положень ст.23 ЦК України про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, вини особи, що заподіяла моральну шкоду, вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 у сумі 300 000 грн. та задовольняє їх у повному обсязі, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 у сумі 3 298 517,1 грн. (за курсом НБУ станом на 13.03.2018 р.) підлягають частковому задоволенню. Суд також задовольняє у повному обсязі позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді документально підтверджених витрат на медикаменти, лікування, реабілітацію, догляд та супутні витрати у загальній сумі 129 196 грн.71 коп.
У відповідності до положень ч.1 ст. 1201 ЦК України, також підлягають задоволенню вимоги потерпілих про стягнення на їх користь документально підтверджених витрат на поховання та спорудження пам`ятника. Згідно із ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Виходячи з цих положень закону, оскільки потерпілою ОСОБА_8 до позовної заяви не додано та не надано суду документального підтвердження вищевказаних витрат, її позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого. Оскільки обвинуваченим не відшкодовано витрат, пов`язаних із перебуванням потерпілого у лікувальних закладах, суд задовольняє позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі лікувальних закладів.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
До набрання вироком законної сили запобіжного заходу обвинуваченому не обирати.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_9 129 196,71 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 570 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, а всього стягнути 699 196,71грн.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_8 у відшкодування завданої моральної шкоди 300 000 грн. Позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду у кримінальному провадженні.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави 7 656, 40 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь Центральної районної лікарні Ренійського району Одеської області 153,21 грн., на користь КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» - 8 611 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1