Справа № 209/1187/17
Провадження № 1-кп/209/237/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.07.2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.104, ст.76 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
- 12.06.2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70 КК України, до 3 років 1 дня позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбутний строк 29 днів по вироку суду від 24.07.2013 року, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 29.07.2016 року з Жовтоводської ВК № 26 Дніпропетровської області на підставі постанови жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року, умовно-достроково на 5 місяців 5 діб,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_5 , ПОВТОРНО, 17 жовтня 2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи біля ТК «Фантом» по пр. Героїв АТО, в м. Кам`янське, зустрів свого раніше знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході бесіди з яким у ОСОБА_5 раптово виник умисел, направлений на протиправне заволодіння майном, належним ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_5 , цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, попрохавши ОСОБА_6 надати йому мобільний телефон «Jiayu G4S», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 для здійснення дзвінка. Після чого ОСОБА_6 передав останньому мобільний телефон «Jiayu G4S», ринкова вартість якого, згідно судово-товарознавчої експертизи №1206 від 22.04.2017 року станом на 17.10.2016 року, складає 2 275,00 гривень (дві тисячі двісті сімдесят п`ять гривень 00 копійок). Тримаючи при собі мобільний телефон, та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, отримавши таким чином можливість розпоряджатись цим майном, та пішов у невідомому напрямку. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 2 275,00 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд провести судове засідання без його участі. В процесі судового розгляду потерпілий уточнив заявлений ним цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розміру матеріальної шкоди, заподіяної йому діями ОСОБА_5 , а саме у сумі 2275,00 грн., яку він просив стягнути з обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив те, що дійсно вчинив дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, зокрема 17 жовтня 2016 року о 21 годині 30 хвилин, де перебуваючи біля ТК «Фантом» по пр. Героїв АТО в м. Кам`янське, шляхом зловживання довірою знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він заволодів його мобільним телефоном «Jiayu G4S», чорного кольору, яким розпорядився на власний розсуд. У скоєному щиросердечно покаявся, просив суд суворо його не карати. Цивільний позов, заявлений потерпілим визнав у повному обсязі.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним повністю, а також те, що ним не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на вивченні інших доказів по справі, - у суду немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, обвинувачений ОСОБА_5 розуміє неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілого та думки прокурора, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним, і суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого і дослідженням даних, що характеризують його особу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, раніше судимий (т.2 а.п. 50), знаходиться під профілактичним наглядом у лікаря нарколога з 2013 року, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (т.2 а.п.56), має матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом І групи, і потребує постійного догляду, двох братів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є інвалідом дитинства, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно (т.2 а.п.57).
Щире каяття та повне визнання своєї вини, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставиною, яка у відповідності до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочину.
У відповідності до п.6 ч.4 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не складалася.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, а остаточне покарання обрати відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.06.2014 року.
Захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_4 заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого положень п. «є» ст.1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування призначеного покарання, оскільки він зареєстрований та проживає з матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом І групи та братом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є дитиною-інвалідом, а інших працездатних осіб його родина немає. Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене захисником клопотання та надав суду відповідні документи.
Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від покарання за цим вироком та застосування до нього амністії, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», в редакції від 06 травня 2014 року, амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
Згідно п."в" ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
За п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, який вчинено в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, обвинувачений зареєстрований та мешкає разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом І групи, а також братом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є дитиною-інвалідом. Однак, із наданих суду документів вбачається, що у матері обвинуваченого ОСОБА_5 є ще один син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який доводиться братом обвинуваченого. Доказів того, що брат обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є непрацездатним суду не надано, і в матеріалах справи відсутні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів (т.2 а.п. 50), що виключає можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання за цим вироком та застосування до нього амністії.
Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 2275,00 грн., завданої йому кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Так як сума завданої майнової шкоди кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_5 визнана самим обвинуваченим та підтверджена матеріалами кримінального провадження, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 393, 395 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст. 71 Кримінального кодексу України частково приєднати не відбуте покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.06.2014 року та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_6 в рахунок погашення матеріальної шкоди 2275,00 (дві тисячі двісті сімдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_4 , на користь держави витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи у сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1