Номер провадження: 11-сс/785/420/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2018 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову ст. прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 від 11.05.2015 року про закриття кримінального провадження №000150 від 15.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 від 11.05.2015 року про закриття кримінального провадження №000150 від 15.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що з матеріалів кримінального провадження №0006150 випливає, що слідчим відділом Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області 14.12.2008 року було порушено кримінальну справу №1 відносно ОСОБА_8 (прізвище зазначено помилково, адже мався на увазі ОСОБА_6 ), ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який 16.12.2008 року перекваліфіковано на ч. 2 ст. 187 КК України.

20.05.2009 року кримінальна справа з обвинувальним висновком відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 187 КК України була направлена для розгляду до Малиновського районного суду м. Одеси.

09.04.2010 року слідчим відділом Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_6 та невстановленої особи за ч. 2 ст. 186 КК України стосовно потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а 11.06.2010 року кримінальна справа відносно ОСОБА_6 направлена до Малиновського районного суду м. Одеси з обвинувальним висновком за ч. 2 ст. 186 КК України та була об`єднана з кримінальною справою відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12.06.2012 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, який ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2014 року був скасований, а справу повернуто прокурору на додаткове розслідування.

11.05.2015 року постановою старшого прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 , кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006150 від 15.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України закрито, через неможливість встановити достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпаність можливостей їх отримання.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 9 КПК України, суд першої інстанції не погодився з доводами ОСОБА_6 , щодо передчасності та незаконності рішення прокурора про закриття кримінального провадження, адже прокурором не встановлено достатньо доказів для спрямування обвинувального акту до суду та ухвалення, в подальшому, обвинувального вироку.

Свій висновок суд першої інстанції обґрунтовує вимогами ст. 61 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких, усі сумніви, щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною з таких підстав:

1) слідчий суддя не врахував, що постанова прокурора про закриття кримінального провадження є передчасною, оскільки органом досудового розслідування не виконані вказівки апеляційного суду Одеської області, які містяться в ухвалі від 15.05.2014 року у справі №1-239/11;

2) після повернення справи на додаткове розслідування його не було допитано та не проведено інших слідчий дій, про необхідність проведення яких зазначав апеляційний суд, тому ухвала слідчого судді не може вважатись законною.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на постанову старшого прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 від 11.05.2015 року про закриття кримінального провадження №000150 від 15.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, а кримінальне провадження направити органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування.

Скаржник ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про час і місце його проведення був поставлений у відомість належним чином, натомість, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

При цьому, прокурор ОСОБА_16 в судове засідання також не з`явилась, надавши заяву про розгляд апеляційної скарги за її відсутності.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вимоги КПК України та неявку ОСОБА_6 , який був повідомлений належним чином, проте не з`явився, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за його відсутності на підставі доводів, викладених в ній.

При цьому, апеляційний суд враховує, що процедура судового розгляду провадження на стадії розгляду в апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи викладене, колегія суддів здійснила розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 за відсутності учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача,перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
Оскаржуючи постанову ст. прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 від 11.05.2015 року про закриття кримінального провадження №000150 від 15.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 посилався на те, що вона винесена передчасно, без об`єктивної та неупередженої перевірки обставин справи.
При цьому, заявник у скарзі стверджує, що у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, стосовно потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , він повністю визнає свою вину і готовий підтвердити це в суді, адже вважає, що має понести заслужене покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови органу досудового розслідування, вона відповідає вимогам зазначеної норми закону, оскільки прокурор належним чином мотивував своє рішення, грунтовно навівши у ньому відповідні підстави для його прийняття.

Так, у мотивувальній частині постанови прокурор докладно навів фактичні обставини справи, надав змістовний аналіз показанням обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , потерпілих та свідків і дійшов обґрунтованого висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням тривалого часу, який минув з дня вчинення злочину, неможливо здобути достатньо доказів для беззаперечного встановлення винуватості обвинувачених та складання обґрунтованого обвинувального акту.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 372 КПК України передбачено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; назви та складу суду, секретаря судового засідання; найменування (номера) кримінального провадження; прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання; закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа; сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження; 2) мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; 3) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді, вона відповідає вимогам зазначеної вище норми закону, оскільки у ній наведені докладні мотиви на підтвердження встановлених судом обставин та положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 колегія суддів вважає надуманими та безпідставними з таких підстав.

Так, посилання у апеляційній скарзі на передчасність закриття кримінального провадження, через не виконання вказівок апеляційного суду Одеської області, які містяться в ухвалі від 15.05.2014 року та не проведення інших слідчий дій, про необхідність проведення яких зазначав апеляційний суд, суперечить фактичним обставинам справи, адже з кримінального провадження очевидно випливає, що після повернення справи на додаткове розслідування, органом досудового розслідування були внесені до ЄРДР відповідні відомості (т. 4, а.п. 252, 253) та розпочато досудове розслідування (т. 4, а.п. 257-263).
Окрім того, прокурором були додатково допитані свідки, долучені до кримінального провадження інші матеріали (т. 4, а.п. 266-280).
До того ж, фактично єдиною підставою для скасування вироку суду першої інстанції, був той факт, що у постанові про порушення кримінальної справи за ст. 186 ч. 2 КК України по епізоду стосовно потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (т. 1, а.п. 2), замість прізвища ОСОБА_6 було помилково зазначено прізвище ОСОБА_19 .
Під час внесення відповідної інформації до ЄРДР, зазначений недолік був виправлений, тому доводи ОСОБА_6 , у цій частині, також є необгрунтованими.
За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів виходить з того, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись ст. 303, 404, 405, п. 2 ч. 3 ст. 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2018 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову ст. прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_7 від 11.05.2015 року про закриття кримінального провадження №000150 від 15.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4