Справа № 175/1171/18-к
Провадження № 1-кп/175/88/18
Ухвала

Іменем України

17 квітня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001814 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з незакінченою вищою освітою, розлученого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

04 квітня 2018 року на розгляд Дніпропетровського районного суду з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001814 від 10 жовтня 2017 року, по якому 17 лютого 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, а 30 березня 2018 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

05 квітня 2018 року ухвалою судді обвинувальний акт призначений до попереднього розгляду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд із участю обвинуваченого та потерпілого. Будь-яких клопотань не мав.

Потерпілий не заперечував проти призначення обвинувального акту до розгляду, підтримав свій цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, просив накласти арешт на майно за місцем реєстрації обвинуваченого та заборонити виїзд останнього за межі України до закінчення розгляду справи.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора та клопотаннями потерпілого, будь-яких клопотань не мав.

Вивчивши обвинувальний акт з додатками та цивільний позов потерпілого, обсудивши заявлені клопотання, суд дійшов до наступного.

Кримінальне провадження відповідно до ч.1 ст.31, ч.1 ст.32 КПК

України підсудне Дніпропетровському районному суду і підлягає судовому розгляду суддею одноособово.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, суд не вбачає.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

За таких обставин, за відсутності обмежень, передбачених ч.2 ст.27 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинувального акту до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін і потерпілого.

Під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 20 квітня 2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право своєю ухвалою обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим (положення третього речення частини третьої статті 315 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 р. N 1-р/2017)

З огляду на те, що під час проведення підготовчого судового засідання сторони та учасники судового провадження не заявили клопотань про продовження дії особистого зобов`язання або обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_6 , суд не вирішує це питання, оскільки у розумінні пунктів 19, 25 і 26 ч.1 ст.3 КПК України, суд не є учасником судового провадження і стороною кримінального провадження, а отже не уповноважений ініціювати вирішення питань, віднесених ч.3 ст.315 КПК України виключно до компетенції учасників судового провадження і сторін кримінального провадження.

За приписом ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого…
Відповідно до ч.4 ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у цивільному порядку.

Оскільки цивільний позов потерпілого відповідає цим вимогам, він підлягає прийняттю до розгляду у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1, п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до п.4 ч.2, ч.6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Арешт накладається на майно обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

В силу ч.1 ст.173 КПК України суд відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Частина 2 ст.173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Оскільки арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, враховуючи обставини злочину, викладені в обвинувальному акті та цивільному позові, суд вважає підлягаючим задоволенню клопотання потерпілого про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову потерпілого.

Виходячи з положень ст.131 КПК України, яка не передбачає такого самостійного виду заходу забезпечення кримінального провадження як заборона виїзду за межі України, клопотання потерпілого в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі.

Керуючись ст.ст.128,131,170,173,314-316,369 КПК України, суд
ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001814 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.00 годину 27 квітня 2018 року.

Прийняти до розгляду у кримінальному провадженні позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію цивільного позову (з копіями додатків) вручити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт в межах заявленої суми позовних вимог в загальному розмірі 90823,85 грн. на все рухоме та нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 .

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про заборону обвинуваченому ОСОБА_4 виїзду за межі України залишити без задоволення.

Судове засідання провести за участю прокурора, потерпілого та обвинуваченого.

Копію ухвали в частині накладення арешту направити на виконання державним нотаріусам Дніпровського міського та Дніпровського районного нотаріальних округів і спеціалістам Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвала в частині накладення арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині накладення арешту може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1