АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2182/16-к Номер провадження 11-кп/786/662/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 14 квітня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-15.12.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, 27.02.2017 знятий з обліку по відбуттю покарання;
-30.01.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.І ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт;
визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 72 Кк України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за цим вироком та вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.01.2017 рок. призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 05.10.2016 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 , разом із особою, матеріали провадження щодо якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком, через хвіртку в паркані проникли на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_9 . У подальшому шляхом відкриття гвинтового замка (шпуги) вхідних дверей за допомогою металевої проволоки, проникли до житлового будинку, розташованого на території зазначеного вище домоволодіння. Перебуваючи всередині житлового будинку ОСОБА_7 , за попередньою змовою із особою, матеріали провадження щодо якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком, таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети викрали наступні речі: пилосос марки «LG», потужністю 1300XV, вартістю 320 грн.; два обігрівача марки , вартістю 135 грн. кожен, загальною вартістю 270 грн.; мікрохвильову піч марки вартістю 620 грн.; електрочайник білого кольору вартістю 100 грн.; музичний центр марки «Реагlгіуег» вартістю 170 грн.; електротриммер вартістю 470 грн.; електронасос для поливу, вартістю 430 грн.
Вказані речі ОСОБА_7 спільно із особою, матеріали провадження щодо якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком, через хвіртку в паркані, винесли за територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , викраденим розпорядились на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та особи, матеріали провадження щодо якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком, потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2 380 грн.
Крім того, 03.11.2016 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 переліз через паркан та проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 та в подальшому шляхом зняття власноручно віконної рами, проник до житлового будинку власником якого є ОСОБА_10 , з якого таємно викрав наступні речі: пилосос радянського виробництва марки «Ракета», вартістю 350 грн., садовий розпилювач зеленого кольору, вартістю 170 грн.; табурет дерев`яний, вартістю 38 грн., сумку «Дорожник» синього кольору, вартістю 12 грн.; гайковий ключ вартістю 6 грн. У подальшому разом її речами, покинув житловий будинок. Далі перебуваючи на території домоволодіння за вказаною вищи адресою ОСОБА_7 поблизу паркану таємно, повторно викрав сітку рабицю алюмінієву довжиною 1 м, вартістю 275 грн. У подальшому ОСОБА_7 викраденими речами розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 851 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність його вини, просить вирок суду щодо нього скасувати на постановити новий, яким застосувати до нього положення ст. 75 Кк України та звільнити від відбування покарання умовно.

Крім того, подав клопотання в якому просить застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» оскілки він має на утриманні хвору матір похилого віку.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій, просить вирок суду відносно останнього скасувати через м`якість призначеного покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 70 ч.1, ст.72 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. призначених за даним вироком та вироком Крюківського р/с м.Кременчука від 30.01.2017 року, остаточно визначити покарання у виді 3 років 6 місяців.

При цьому вказує, що місцевим судом недостатньо враховано матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, що останній зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, схильний до бродяжництва, не працює, суспільно корисною працею не зайнятий. Посилається на те, що судом не враховано також тяжкість вчинення злочину та думку потерпілих, зокрема потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги та його заперечення проти задоволення апеляції прокурора, прокурора ОСОБА_6 , який не підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали провадження та вивчивши доводи апеляційних скарг, вважає, що вони не підлягають задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.3 ст. 185 КК України, і також в апеляційній скарзі апелянтом не оспорюється.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_7 , яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і обране з урахуванням тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який неодноразово судимий за злочини проти власності, обставин справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема визнання вини, щирого каяття, сприяння у розкритті злочину, відсутністю обставин, які обтяжують покарання.
Крім того, місцевий суд, враховуючи мету покарання визначену ст.50 КК України та взявши до уваги думку потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити ОСОБА_7 суворе покарання, негативну характеристику особи обвинуваченого, прийшов до правильного висновку, що перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства із призначенням мінімального покарання, яке передбачено санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

На думку колегії суддів, обране місцевим судом ОСОБА_7 покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів, а тому підстав, як для його пом`якшення, так і для посилення, не вбачається.
За даних обставин, колегія суддів, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і підстав для його скасування и зміни не знаходить.
У відповідності до положень ч.5 ст. 72 КК України з врахуванням Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, ОСОБА_7 у строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення із 14 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 405 ,407, 418 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 14 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Зарахувати ОСОБА_7 в порядку ч.5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із 14.04.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4