Ухвала
Іменем України
12 березня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-4500 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Городище Черкаської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року вказаний вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 18 квітня 2017 року в магазині «Єва-108» по пр. Соборному, 167, в м. Запоріжжі таємно викрала з прилавку косметичні засоби на загальну суму 478,4 грн., чим спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суди безпідставно не призначили ОСОБА_4 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки до постановлення оскаржуваного вироку ОСОБА_4 було засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу.

Мотиви суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину та кримінально-правова оцінка її діянь за ч. 1 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів прокурора про порушення щодо засудженої порядку призначення покарання, а саме не застосування вимог ч. 4 ст. 70 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Частина 4 статті 70 КК України визначає, що за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності. При цьому ч. 4 цієї статті покладає обов`язок підтримання державного обвинувачення в суді на прокурора.
Як убачається з наданих суду матеріалів, до постановлення оскаржуваного вироку Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 20 липня 2017 року, ОСОБА_4 було засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2017 року.

Проте, як зазначив в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції,в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б дали підстави суду першої інстанції застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України при постановленні вироку від 20 липня 2017 року, оскільки ні орган досудового розслідування, ні прокурор, який підтримував державне обвинувачення, не долучили до матеріалів провадження копію вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2017 року.
Крім того, відповідно до положень п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, питання про застосування покарання за наявності кількох вироків може бути вирішено в порядку виконання вироку.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляції прокурора, аналогічних доводам у його касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3