06.04.2018 Справа № 756/2480/18
Унікальний №756/2480/18
Провадження №1-кп/756/682/18
В И Р О К
Іменем України
06 квітня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінобад Республіки Таджикістан, громадянина Киргизстану, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без постійного місця реєстрації в Україні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Печерського районного суду м. Києва від 23.03.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту;
- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік,

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
09 лютого 2018 року, приблизно о 18 год. 50 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що за адресою: м. Київ, вул. Тимошенко, 16, сів у маршрутне таксі № 485, яке рухалось в сторону пр.-ту Героїв Сталінграда, де побачив ОСОБА_6 , яка тримала у руці сумку.
В той же час у ОСОБА_7 , виник умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який останній, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, відчинив належну ОСОБА_6 сумку, звідки викрав належний останній гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 5538 гривень 00 коп. В подальшому, продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 , вийшов з маршрутного таксі № 485 на зупинці громадського транспорту, що за адресою: м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, 27 та довести свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Своїми умисними діями в разі доведення їх до кінця, ОСОБА_8 , міг спричинити ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 5538 грн. 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст .15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і дав суду покази, які за змістом не мають розбіжностей з вищевикладеним та за змістом обвинувального акту.
Щиро розкаявся у вчиненому.
Покази обвинуваченого ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.
Суд вважає, що дії ОСОБА_7 органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.
Обставин, що обтяжуюють покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його ставлення до протиправного діяння, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше неодноразово судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до характеристики за місцем проживання скарг від сусідів, мешканців на його поведінку в ЖЕД-411 не надходило, у зв`язку із чим призначає покарання передбачене санкцією частини другої статті 185 КК України у виді позбавлення волі.
Призначаючи покарання такого виду суд не вбачає можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у зв`язку із чим не застосовує положення ст. 75 КК України.
Беручи до уваги те, що даний злочину був вчинений ОСОБА_10 під час звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановленого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017, остаточне покарання слід призначати за правилами ст. 71 КК України.
Враховуючи обраний судом вид покарання, суд приймаючи до уваги відсутність інформації про неналежний стан здоров`я обвинуваченого, обставини, визначені пунктами 2, 3, 4, 5, 7 ст. 178 КПК України, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирішуючи питання про речові докази, суд керується правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 373, 374 КПК України суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначити з урахуванням невідбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017, приєднавши до нього частину покарання за цим вироком, та визначити у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 09 лютого 2018 року.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази, а саме: грошові кошти у сумі 5538 грн. 00 коп., 2 (дві) кредитні карти, пластикові картки з різних магазинів залишити законному володільцю ОСОБА_6 .
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом м. Києва.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1