Номер провадження: 11-сс/785/32/18
Номер справи місцевого суду: 520/7138/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

заявника потерпілого ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2017 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову прокурора від 06.12.2017 року про закриття кримінального провадження № 0005785 від 31.10.2013 року,
ВСТАНОВИЛА:

31.10.2013 року слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області були внесені відомості до ЄДРД по кримінальному провадженню № 0005785 про завдання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України.
15.12.2014 року попередня кваліфікація вказаного кримінального правопорушення була змінена зі ст. 125 ч. 2 КК України на ст. 122 ч. 1 КК України.
03.12.2015 року по зазначеному кримінальному провадженню було повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 від 06.12.2017 року кримінальне провадження № 0005785 внесене до ЄРДР 31.10.2013 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України було закрито у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливості їх отримання.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2017 року ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його скарги на постанову прокурора від 06.12.2017 року про закриття кримінального провадження № 0005785 від 31.10.2013 року за ст. 125 ч. 2 КК України.
В апеляційній скарзі та в доповненнях до неї ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 21.12.2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 від 06.12.2017 року про закриття кримінального провадження № 0005785 від 31.10.2013 року за ст. 122 ч. 1 КК України, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість ухвали, на упередженість судді ОСОБА_1 , на те, що дві ухвали судді від 20.06.2017 року та 03.07.2017 року мають однакові номери №520/7138/17, досудовим розслідуванням неодноразово було встановлено, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_8 , який до того ж 11.05.2017 року (т. 9 а. с. 193, 194) надав пояснення про те, що наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження, але не пам`ятає як, але прокурор постановою від 06.12.2017 року, на підставі підробленої медичної документації ОСОБА_8 та висновків експертів, посилаючись на докази, отримані з порушенням вимог КПК України, в черговий раз закрив кримінальне провадження на користь ОСОБА_8 . Висновки експертиз Одеського ОБ СМЕ № 142 від 07.06.2016 р., № 163 від 30.08.2016 року та №129 від 16.05.2017 року є, на його думку, недопустимими доказами у кримінальному провадженні та отримані з порушенням вимог ч. 5 ст. 280 КПК України та п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України. В постанові про закриття кримінального провадження прокурор, посилається на висновки експертиз, які, з порушенням вимог ч. 5 ст. 280 КПК України, були проведені в період зупиненого досудового розслідування, жодного доказу перебування ОСОБА_8 у дитячій лікарні, крім запису в журналі прийому хворих дітей, зробленим лікарем ОСОБА_10 , який не знаходився на чергуванні, надано не було, з відповіді КУ МКЛ № 10 від 20.01.2014 року відомо, що рана перенісся оброблялася 25.05.2011 року по подіям, що мали місце 15.05.2011 року або 17.05.2011 року, тож слідчий суддя без жодного медичного документа, зробив висновок, що ОСОБА_8 були причинені тілесні ушкодження, ніякі оригінали довідки чи копії медичної карти на жодну з трьох експертиз не надавалися. В доповненні до апеляції ОСОБА_7 зазначає, що ухвала слідчого судді майже повністю співпадає є постановою прокурора ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 06.12.2017 року, в ухвалі слідчого судді вказано, що прокурором було враховано та усунено недоліки, зазначені в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 10.03.2017 року, а також є посилання на недопустимі докази - висновки експертиз Одеського ОБ СМЕ № 142 від 07.06.2016 р., № 163 від 30.08.2016 року та № 129 від 16.05.2017 року, Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 неодноразово погрожував йому фізичною розправою, про що свідчать дві заяви до Київського РВ в м. Одесі у січні та в лютому 2011 року, так, за заявою від 07.01.2011 року дільничний інспектор ОСОБА_11 . 12.01.2011 року виніс офіційне попередження ОСОБА_8 про недопустимість його антисуспільної поведінки, слідчий суддя неодноразово необґрунтовано посилається на висновок КУ Черкаське ОБ СМЕ № 04-01/30 від 07.10.2017 року, незважаючи на судове рішення, що набрало законної сили, від 17.11.2017 року про розірвання договору № 24 про надання послуг від 19.07.2016 року, укладений між Слівкою та КУ Черкаське ОБ СМЕ за численні порушення при проведенні вказаної експертизи, яку прокурор ОСОБА_6 вважає об`єктивною.
В запереченнях на апеляцію адвокат ОСОБА_9 просить в задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість доводів апеляції, які спростовуються матеріалами провадження. Так, доводи апеляції ОСОБА_7 про те, що йому були причинені тілесні ушкодження, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, враховуючи, що ОСОБА_7 відмовлявся від проведення слідчого експерименту з його участю та від проведення експертизи.

Заслухавши доповідача, заявника про задоволення апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції і вказав, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а достатні докази для доведення винуватості обвинувачення в суді не встановлені і можливості для їх збирання вичерпані, ОСОБА_8 і його захисника адвоката ОСОБА_9 про те, що підстав для скасування ухвали не вбачається, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_7 в якості підстав для скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження, зокрема, посилається на численні порушення вимог кримінального процесуального закону при призначенні та проведенні експертних досліджень, на наявність протиріч в поясненнях підозрюваного ОСОБА_12 та інших порушень, допущених в ході досудового розслідування, на безпідставність посилань прокурора на матеріали іншого кримінального провадження щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за завдання ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вважає медичні документи щодо наявності у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень сфальсифікованими, які свідчать, на його думку, про незаконність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження. При цьому, на його думку, досудовим розслідуванням беззаперечно встановлено, що саме ОСОБА_8 умисно завдав йому біля 21 години 30 хвилин 17.05.2011 року тілесних ушкоджень, які віднесені, зокрема, висновком експерта № 80 від 28.04.2016 року КУ Львівське ОБ СМЕ до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у вигляді, в тому числі, відшарування сітківки лівого ока, які мають причинний зв`язок із травмами голови. На підтвердження такого висновку апелянт посилається на клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, в тому числі і 10.05.2017 року, (т. 9 а.п. 195-200) та ін., в яких слідчий стверджує про те, що «вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в провадженні матеріалами досудового розслідування» та відповідні постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування, які містять такі ж твердження.
Постанови слідчого і прокурора про закриття даного кримінального провадження були неодноразово скасовані рішеннями слідчого судді суду першої інстанції і апеляційного суду з підстав неповноти та неправильності проведеного досудового розслідування і на ці висновки судів при скасуванні зазначених рішень слідчого і прокурора вказує апелянт.

Як вбачається з матеріалів провадження, в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0005785 від 31.10.2013 року органом досудового розслідування було проведено ряд експертних досліджень, в тому числі за клопотанням самого ОСОБА_7 . Так, 15.12.2015 року була призначена повторна, комісійна судово-медична експертиза в ДУ «Головне бюро судово-медичних експертиз МОЗ України», яка була розпочата 28.12.2015 року і закінчена 11.01.2016 року без порушень строку досудового розслідування, відповідно до висновку якої у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження, які, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також вказаною експертизою було встановлено, що діагностування відшарування сітківки лівого ока у ОСОБА_7 через 5 тижнів після отримання контузії очного яблука, не дає підстав вважати його наслідком подій 17.05.2011 року.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 дійсно проходив лікування лівого ока задовго до події правопорушення, що він не заперечував, і ці обставини викликали сумніви у органів досудового розслідування щодо висновку експерта № 80 від 28.04.2016 року КУ Львівське ОБ СМЕ, у зв`язку з чим слідчим було призначено комісійну судово-медичну експертизу 10.05.2017 року в Одеському обласному бюро судово-медичних експертиз. З метою уточнення обставин події правопорушення слідчим прийнято рішення про проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного і потерпілого, однак ОСОБА_7 безмотивно відмовився від участі в даній слідчій дії, а також від проведення даної експертизи, в тому числі від участі в медичних обстеженнях, від надання необхідної медичної документації, і не заявив жодного клопотання щодо проведення вказаної експертизи в іншій експертній установі. Подія правопорушення відбулась біля вхідних дверей квартири ОСОБА_8 на сходовому майданчику четвертого поверху будинку АДРЕСА_1 .
Прокурор мотивував своє рішення про закриття кримінального провадження тим, що виявлені у ОСОБА_7 висновком комісійної судово-медичної експертизи № 451/15 від 11.01.2016 року ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» віднесені до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_8 заперечував умисне завдання ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , не підтверджено такого показаннями свідка ОСОБА_13 та жодним іншим доказом у провадженні, у зв`язку з чим, через взаємовиключні пояснення підозрюваного і потерпілого, прийшов до висновку про відсутність достатніх доказів для доведення в суді винуватості ОСОБА_8 в умисному спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 і вичерпання можливостей їх отримання.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя за таких обставин обґрунтовано погодився із висновком прокурора, адже саме прокурор відповідно до вимог ст. 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, і, реалізуючи ці повноваження, він прийшов до висновку про неможливість доведення обвинувачення в суді та закрив саме з цих підстав кримінальне провадження, оскільки у кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі дії.
Доводи апеляційної скарги потерпілого про необґрунтованість посилань прокурора на висновки судово-медичних експертиз, якими встановлено тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , оскільки вони проведені у той час, коли досудове розслідування кримінального провадження було зупинено, не можна визнати обгрунтованими, адже в судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що, зокрема, судово-медична експертиза № 129 проведена в період з 10 по 15 травня 2017 року (т.9 а.п. 206-225), коли досудове розслідування зупинено не було. В ході проведення даної експертизи експертами досліджувались медичні документи, в тому числі медична карта №183458 амбулаторного хворого ОСОБА_8 , заповнена 25.05.2011 року, та всі матеріали досудового розслідування, що спростовує також і твердження апелянта про проведення цієї експертизи без будь-яких первинних медичних документів.
Твердження апеляційної скарги про необґрунтованість посилань слідчого судді на висновок КУ Черкаське ОБ СМЕ № 04-01/30 від 07.10.2016 року, яким виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді травми голови із струсом головного мозку, рани лівої надбрівної ділянки, синяки повік обох очей, синяки і садно нижніх кінцівок, оскільки рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2017 року розірвано договір № 24 про надання послуг від 19.07.2016 року, укладений між Слівкою та КУ Черкаське ОБ СМЕ, не можуть бути прийняті апеляційним судом, адже експерти приймали рішення на підставі наданої їм медичної документації ОСОБА_7 та матеріалів кримінального провадження, а не на підставі того, що ОСОБА_7 оплатив послуги з проведення даної експертизи. У зв`язку з цим рішення суду про розірвання зазначеного договору і стягнення на його користь з експертної установи вартості проведеної відносно нього експертизи, не може розцінюватись судом як підстава для вказаного доказу неналежним чи недопустимим.
Посилання апелянта на клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, в тому числі і 10.05.2017 року, (т. 9 а.п. 195-200) та постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування, які містять твердження про підтвердження вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні зібраними в провадженні матеріалами досудового розслідування не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки слідчий і прокурор на певній стадії досудового розслідування дійсно могли мати підстави для таких висновків, які в ході подальшого розслідування кримінального провадження могли змінитися.
Як вбачається з матеріалів закритого кримінального провадження (т. 10 а.п.7-12,22-39,50-52) потерпілий ОСОБА_7 вимагав від органів досудового розслідування призначити і провести судово-почеркознавчу експертизу медичної довідки №8660 від 24.05.2011 року, виданої виданої лікарем А.Белалом КУ ООДКЛ ОСОБА_8 щодо наявності у того травм, яка, на його думку, стала підставою для необґрунтованих висновків СМЕ про наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень; - перевірки громадян РФ ОСОБА_14 , та ОСОБА_13 , - звернення до Українського бюро Інтерполу про затримання в Німеччині дитячого лікаря ОСОБА_15 , - перевірки факту знаходження на території України ОСОБА_8 в період з 04.09.2017 року по 16.09.2017 року. Слідчим і прокурором з залученням ДМС України зазначені клопотання розглянуті і частково задоволені (т. 10 а.п. 40-41,70-71). Крім того, як видно із наданого прокурором апеляційному суду листа виконувача обов`язків керівника Одеської місцевої прокуратури №4 від 04.01.2018 року, Хаджибеївським ВП Суворовського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0006205 від 26.06.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 358 КК України, внесеному до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 , в якій він вказує, що невідома особа підробила довідку №8660 у приміщенні ООДКЛ на імя ОСОБА_8 , але ОСОБА_7 не зміг пояснити апеляційному суду чому він не просить проводити зазначену експертизу саме у вказаному кримінальному провадженні. Клопотання потерпілого про перевірку факту знаходження на території України ОСОБА_8 в період з 04.09.2017 року по 16.09.2017 року чи про затримання лікаря ОСОБА_15 в Німеччині взагалі не є слідчою дією і не може бути підставою для скасування постанови прокурора про закриття провадження.
Крім того, висновок судово-почеркознавчої експертизи щодо довідки про травми ОСОБА_8 , як на тому наполягає апелянт, не пов`язаний прямо із наявністю чи не відсутністю достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_8 у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя ОСОБА_1 упереджено ставиться до потерпілого ОСОБА_7 , що дві ухвали судді від 20.06.2017 року та 03.07.2017 року мають однакові номери №520/7138/17, що частину постановлених ним ухвал було скасовано судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим суддя зобов`язаний був заявити самовідвід і не розглядати його скаргу, є необґрунтованими. Так, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що під час вирішення заяви прокурора про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , потерпілий стверджував про свою незгоду з клопотанням прокурора і відсутність у нього самого клопотання про відвід цього судді. При цьому ОСОБА_7 підтвердив, що не заявляв клопотання про відвід слідчого судді ОСОБА_1 у даному провадженні. Щодо наявності одного і того ж номеру на двох копіях ухвал із різних проваджень даного слідчого судді, то таку описку може бути виправлено відповідно до вимог ст. 379 КПК України. Також само по собі скасування судового рішення без наявності умисного порушення закону не може ставитися за провину судді.
Таким чином, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим всебічно із достатньою повнотою проведено досудове розслідування, на підставі чого прийнято законне і обґрунтоване рішення про необхідність закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання, всі можливі слідчі дії проведені.
Стосовно доводів апеляції ОСОБА_7 про те, що прокурор неодноразово безпідставно закривав кримінальне провадження і 06.12.2017 року знову закрив його безпідставно, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором було враховано та усунено недоліки, зазначені в ухвалах апеляційного суду Одеської області від 10.03.2017 року та 30.08.2017 року, про скасування попередніх постанов прокурора про закриття кримінального провадження № 0005785 від 31.10.2013, року. Слідчий суддя на підставі вивчення матеріалів кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про відповідність постанови прокурора про закриття кримінального провадження вимогам закону.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що органами досудового розслідування було вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин кримінального провадження та не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи та притягнення її до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422, 303 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2017 рокупро відмову у задоволенні його скарги на постанову прокурора від 06.12.2017 року про закриття кримінального провадження № 0005785 від 31.10.2013 року без змін. Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_16