УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №697/2069/17
Провадження №1-кп/712/215/18
17 січня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт у кримінальному провадженні №0000023 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження №0000023 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини. Клопотання мотивувала тим, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та на даний час відсутні ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Крім того зазначила, що її підзахисний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, а також має незадовільний стан здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 , підтримав думку захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 , вважаючи його не обґрунтованим та просив продовжити ОСОБА_7 строк обраного запобіжного заходу-тримання під вартою, який закінчується 19.01.2018.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Пунктом 3 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. У відповідності до Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» Стосовно права на розгляд питання законності тримання під вартою, що гарантується пунктом 4 статті 5 ( 995 004).

Суд зазначає, що в цій справі та інших подібних справах, які розглядалися раніше,

він стикнувся з проблемою відсутності адекватного реагування з боку національних

судів на аргументи заявників про необхідність звільнення їх з-під варти. Незважаючи на

існування національних судів, компетентних вирішувати такі питання і ухвалювати

рішення про звільнення з-під варти, без чіткої процедури розгляду питання законності

тримання під вартою суди часто залишаються теоретичним, а не практичним засобом

для цілей пункту 4 статті 5 (див. згадане вище рішення у справі «Молодорич проти

України" (Molodorych V. Ukraine), п. 108, неостаточне). Крім того, вбачається, що забез-

печенню невідкладності розгляду питання законності тримання під вартою заважає те,

що такий розгляд пов`язаний з іншими процесуальними заходами, що вживаються у

кримінальній справі заявника протягом розслідування і судового розгляду справи, хоча

такі процесуальні заходи необов`язково можуть збігатися з необхідністю без зволікан-

ня і з розумною періодичністю вирішувати питання про подальше тримання заявника під

вартою (див., серед багатьох інших джерел, згадані вище рішення у справах Свершова (

974 428 ), пп. 70-72, і ОСОБА_8 , пп. 52-59). Нарешті, чинне законодавство не

захищає заявників від свавілля, коли, як це мало місце у справі Єлоєва, національний

суд відмовляється повторно дослідити обґрунтованість тримання заявника під вартою,

посилаючись на те, що раніше він уже неодноразово вирішував питання щодо закон-

ності тримання під вартою, тим самим позбавляючи заявника права, гарантованого

пунктом 4 статті 5, на розгляд питання законності його ув`язнення (див. згадане вище рі-

шення у справі "Слоев проти України" ( 974 433 ), п. 65). Суд вважає, що національ-

ні органи повинні розв`язати ці проблеми, щоб не допустити подальших повторюваних

скарг щодо цього питання.

На даний час прокурором в судовому засіданні не наведено наявності ризиків, які б давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора не вмотивовано. Окрім того, суд при вирішенні даного питання, відповідно до ст.178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання, про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 178, 181,194,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - відмовити .

Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю, строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 17 березня 2018 року, включно, з покладенням на нього наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу суду - цілодобово;

3) утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженні;

4) відвідувати лікувальні заклади, в тому числі КП «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» ЧОР (с.Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області), з дозволу суду.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення із звільненням ОСОБА_7 із-під варти з арештного дому державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Канівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та прокурора начальника Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , які здійснюють процесуальне керівництво.

Конвоювання обвинуваченого ОСОБА_7 до місця відбуття цілодобового домашнього арешту покласти на працівників Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу негайно після її проголошення та направити начальнику Канівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2