КП№ 278/1988/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
20 листопада 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за яким обвинувачується:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Озерне, Житомирського району, із середньою освітою, неодружений, не працюючий, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та до арешту проживав у АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 09.04.2009 Житомирським районним судом за частиною 3 статті 185, статтею 75 Кримінального кодексу України (далі КК) на 4 роки позбавлення волі із іспитовим строком на 3 роки;
- 20.08.2010 Житомирським районним судом за частиною 3 статті 296, частиною 1 статті 71 КК на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали цього суду від 22.06.2014 від покарання звільнений згідно із Законом України «Про амністію» від 08.04.2014;
- 19.09.2014 Житомирським районним судом за частиною 2 статті 185, статями 75-76 КК на 2 роки обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання та іспитовим строком на 2 роки, який ухвалою цього суду від 14.12.2016 скасований , -
за частиною 1 статті 121 КК, -
встановив:
17.01.2016 у нічний час ОСОБА_4 прийшов до кафе «У грузина» в с. Піски, Житомирського району за співмешканкою ОСОБА_7 , яка в цей час відпочивала у кафе разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і дружиною останнього - ОСОБА_10 . Коли обвинувачений у грубій формі став звати ОСОБА_7 додому та потягнув її за руку, потерпілі почали сварку та бійку. Під час якої повалили ОСОБА_4 на підлогу. Цю бійку зупинив власник кафе ОСОБА_11 , наказавши їм всім звільнити приміщення.
Обвинувачений пішов до клубу в цьому ж селі, де через несправність знаходився його автомобіль. У цей час до клубу підійшли і потерпілі, які, побачивши ОСОБА_4 , продовжували його побиття з причин особистої неприязні до нього. Бійку розборонили відвідувачі клубу. Після конфлікту обвинунвачений пішов до будинку АДРЕСА_2 , де проживав із ОСОБА_7 та її батьками ОСОБА_12 та ОСОБА_13
17.01.2016 близько 04-ої год., коли ОСОБА_4 знаходився з ОСОБА_12 в кімнаті останнього, додому повернулась ОСОБА_7 разом з потерпілими та ОСОБА_10 . Остання зайшла слідом за ОСОБА_7 і відчинила двері кімнати, де знаходився обвинувачений та відчула удар. У цей час потерпілі вірвалися у кімнату, де знаходився ОСОБА_4 . Останній, перебуваючи в стані необхідної оборони, з метою захисту правоохоронювальних інтересів від нападу потерпілих, діючи з перевищенням, за відсутністю у них жодних знарядь, схопив кухонного ножа з табурету, яким завжди користувався у побуті ОСОБА_12 та, діючи очевидно у невідповідність захисту, характерові і небезпеці нападу, навмисно з силою наніс один удар ножем ОСОБА_9 в область лівої бокової поверхні грудної клітки. А коли ОСОБА_8 притиснув обвинуваченого до дверей кімнати будинку, намагаючись забрати ніж, ОСОБА_4 вдарив ним і ОСОБА_8 в область лівої надключичної ділянки та грудної клітки справа по задній її поверхні.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , спосіб захисту якого явно не відповідав характеру і ступеню суспільної небезпеки, потерпілим були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження: ОСОБА_9 - у вигляді проникаючої у плевральну порожнину рани лівої бокової поверхні грудної клітки, ускладненої гемопневмотораксом; а ОСОБА_8 - у вигляді колото-різаної рани грудної клітки справа по задній її поверхні на рівні 2-го міжребер`я по біляхребтовій анатомічній лінії, проникаючої в плевральну порожнину і ускладненої правобічним пневмотораксом, а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді колото-різаної рани лівої надключичної ділянки і долоневої поверхні лівої кисті.
Прокурор звернувся із цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого 2981 грн. 84 коп. за стаціонарне лікування потерпілих (том 1, а.с. 14-17).
Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх достатності, допустимості та стосовності, суд дійшов висновку про заподіяння обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
У суді обвинувачений не заперечував факт спричинення обом потерпілим тяжких тілеснх ушкоджень із застосуванням ножа, але твердив, що таким чином він припинив суспільно небезпечне посягання з боку потерпілих на його життя та здоров`я, їх вторгнення в житло, з урахуванням його попереднього побиття останніми в кафе та біля клубу. А тому він перебував у стані необхідної оборони
від групи осіб, отже його діяння не містять складу інкримінованого йому злочину. Та пояснив, що вечері 16.01.2016 він дізнався про знаходження його співмешканки, з якою напередодні стався конфлікт, у кафе. Він зайшов до кафе, підішов до столику, за яким знаходилася ОСОБА_7 , потягнув її за руку та наказав йти додому, але вона відмовилася. В цей час до ОСОБА_4 підійшли потерпілі, почали його відштовхувати та бити, продовжуючи побиття і тоді, коли він впав на підлогу. Сторонні особи розборонили бійку та їх вигнали з кафе. Обвинувачений пішов до свого авто, залишеного біля клубу. Але машина не заводилася. У цей час до нього підійшли потерпілі. ОСОБА_8 одразу збив обвинуваченого з ніг та знову його було побито потерпілими. Їх розборонили сторонні особи. ОСОБА_4 повернувся до дому, чекати на ОСОБА_7 , аби помиритися. В кімнаті її батька працював телевізор. У подальшому вони вдвох з ОСОБА_12 , сиділи та розмовляли. Згодом до будинку зненацька вірвалися потерпілі, знову напали на нього, розбили йому голову. З метою захисту ОСОБА_4 схопив ніж, яким відбивався від останніх, наносячи удари. Допускав, що після злочину, кинув ножа в пічку. Стверджував, що був тверезим. Вказував, що ударів дружині ОСОБА_9 він не наносив. Просив виправдати його.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 зайняв аналогічну правову позицію. З посиланням на досліджені матеріали, вважає, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілі отримали за інших обставин, ніж вони зазначені в обвинувальному акті. А саме, у той час коли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 протиправно вторглися в житло, напали на обвинуваченого, а тому на його думку, дії ОСОБА_4 в силу частини 5 статті 36 КК свідчать про необхідну оборону обвинуваченого від нападу групи осіб та не містять злочину. А навпаки, вважає, що дії потерпілих містять ознаки злочинів за статтями 162 та 296 КК. Зауважив, що прокурором не зазначено мети, за якою потерпіли потрапили у кімнату, за місцем проживання обвинуваченого та почали бійку. Твердження прокурора, що бійку розпочав ОСОБА_4 на грунті ревнощів та існуючих неприязних стосунків, на думку захисника не доведено та спростовується фактичним перебігом подій ночі 17.01.2016.
Потерпілий ОСОБА_8 відмовився давати пояснення в суді. Вказував на відсутність жодних претензій до ОСОБА_4 та підстав для його засудження.
За даними протоколу проведення слідчого експерименту із ОСОБА_8 від 04.02.2016, зафіксованого за допомогою відеозапису та дослідженого судом, останній показав, що ОСОБА_4 2 рази вдарив ОСОБА_7 по потилиці в кафе, а тому з метою її захисту потерпілі збили ОСОБА_4 з ніг, притиснули його до підлоги та утримували, щоб останній не зміг підвестися. Він також показав будинок АДРЕСА_2 , куди ОСОБА_8 з подружжям ОСОБА_14 прийшли з ОСОБА_7 . Показав веранду будинку, у яку спочатку зайшла ОСОБА_7 , а одразу за нею подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_8 . Показав, як з кімнати вийшов ОСОБА_4 , накинувся на ОСОБА_9 з ножем у правій руці. Відтворив їх із ОСОБА_4 взаємне розташування «обличчя до обличчя», коли обвинувачений зверху вдарив його ножем по лівій
ключиці і ще раз у праву лопатку. ОСОБА_8 вказав на диван, розташований за пічкою, на який він штовхнув ОСОБА_4 , сів на нього зверху та наніс йому близько 4-х ударів кулаком в обличчя. А потім вихопив ножа у ОСОБА_4 , відірвавши лезо від рукоятки та кинув його на диван. У цей час ОСОБА_12 відтягнув потерпілого від обвинуваченого і ОСОБА_8 вибіг на вулицю, де стояли подружжя ОСОБА_14 (том 1, а.с. 195-198).
За висновками експерта №317 від 29.01.2016 та №443 від 12.02.2016 у ОСОБА_8 були виявлені тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння, а саме: колото-різана рана грудної клітки справа по задній її поверхні на рівні 2-го міжребіря по біляхребтовій анатомічній лінії, проникаюча в плевральну порожнину та ускладнена правобічним пневмотораксом. Які виникли 17.01.2016 від дії колючо-ріжучого знаряддя, яким могло бути лезо ножа та за обставин, вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту. А також були виявлені легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я у вигляді рани долоневої поверхні лівої кисті з наявністю раневого каналу. Характер та локалізація таких ушкоджень виключає можливість їх утворення при падінні на площині, у тому числі при падінні на ніж. Долонева поверхня лівої кисті та ліва надключична ділянка являються доступними ділянками для нанесення ушкодження самому собі (том 1 а.с. 148-149, 199).
За показаннями потерпілого ОСОБА_9 16.01.2016 ввечері останній з дружиною, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , святкували день народження в кафе «У грузина». Через деякий час до них підійшов ОСОБА_4 , який одразу почав сваритися із ОСОБА_7 , штовхати її. Потерпілі вирішили захистити ОСОБА_7 , почалася бійка, в ході якої обвинувачений впав на підлогу. Їх розборонили. Власник кафе ОСОБА_11 вигнав компанію на вулицю і вони пішли до клубу. Там потерпілі зустріли обвинуваченого, з яким у них знову почалась сутичка, але їх розборонили. Потім його дружина запросила всіх на каву. Вранці, близько 04-ої год. ОСОБА_7 , стала збиратися додому та попросила їх проводити її, оскільки побоювалася погроз обвинуваченого. Дружина ОСОБА_9 зайшла до будинку разом із ОСОБА_7 , а потерпілі залишились чекати на подвір`ї. Через відкриті двері ОСОБА_9 побачив свою дружину, яка впала на диван. Припустивши, що її вдарив ОСОБА_4 , потерпілий разом із ОСОБА_8 забігли до кімнати, де був обвинувачений. Між ними почалася «штовханина», в ході якої потерпілий відчув різкий біль в області грудної клітки зліва, побачивши у себе кров, вибіг на подвір`я і наказав дружині викликати швидку. В цей час ОСОБА_9 бачив як ОСОБА_8 відібрав ніж у ОСОБА_4 . Вийшовши з будинку, ОСОБА_8 сказав що його також «підрізали». Потерпілий не бачив хто саме спричинив йому ножеве поранення. Вважає, що у даній ситуації підстав для реального покарання обвинуваченого не має.
Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 26.01.2016, зафіксованого за допомогою відеозапису, дослідженого судом, останній допускав розбіжності та неточності щодо причин побиття обвинуваченого, бійки в кімнаті будинку тощо. Зокрема, вказував, що жодних ударів ОСОБА_4
потерпілі в кафе не наносили, була лише «штовханина» після того, як обвинувачений 1 раз вдарив ОСОБА_7 по потилиці; що він забіг у кімнату, де перебував обвинувачений, тому що почув крик дружини, коли вони разом із ОСОБА_8 стояли на ганку. Крім цього, потерпілий не відтворював бійку в кафе та біля клубу, а тому ці факти не знайшли відображення і в обвинувальному акті (том 1 а.с. 174-180).
Згідно із висновками експерта №290 від 17.01.2016, №320, від 29.01.2016 у ОСОБА_9 виявлені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої бокової поверхні грудної клітки, проникаючої в плевральну порожнину, ускладненої гемопневмотораксом. Могли виникнути 17.01.2016 від дії колючо-ріжучого знаряддя, яким могло бути лезо ножа при нанесенні удару в ліву бокову поверхню грудної клітки. Локалізація та характер такого тілесного ушкодження у ОСОБА_9 виключає можливість його спричинення при падінні на площину, у тому числі і при падінні на ніж. Виникнення поранення можливе при піднятій руці потерпілого, при умові доступу до лівої під пахвинної ділянки. Зазначене ушкодження могло утворитись за обставин, вказаних ОСОБА_9 при проведенні за його участю слідчого експеримента (том 1 а.с. 146-147).
Аналіз наведеної групи доказів доводить, що обвинувачений спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілим із застосуванням ножа. Разом з тим показання учасників конфлікту різняться між собою, щодо ударів та їх кількості нанесених обвинуваченим ОСОБА_7 та обставин, за якими відбувалося побиття потерпілими обвинуваченого в кафе; місце де перебували потерпілі, коли вони підійшли до будинку АДРЕСА_2 ( подвір`я, веранда); причини бійки в будинку та місце, де вона насправді відбувалася. Так за твердженням ОСОБА_9 ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_7 1 раз, а ОСОБА_8 вказав про 2 удари; ОСОБА_9 зазначив, що потерпілі забігли в кімнату, де знаходився обвинувачений, а за версією ОСОБА_8 обвинувачений сам вийшов з кімнати з ножем у правій руці та накинувся на ОСОБА_9 . Обидва потерпілі не вказували про побиття ОСОБА_4 біля клубу. Ці обставини, на думку суду, є намаганням потерпілих зменшити свою роль, як ініціаторів конфлікту.
За свідченням ОСОБА_12 , безпосереднього очевидця події, що розглядається, він проживає з сім ' єю у будинку АДРЕСА_2 , має окрему кімнату. В ніч 17.01.2016 близько 03 год. до нього у кімнату зайшов ОСОБА_4 . Обличчя його було побито. Останній був тверезим, вони розмовляли. Через деякий час свідок побачив, як до їх кімнати вірвалися потерпілі, та одразу у грубій формі почали щось з`ясовувати із ОСОБА_4 . Обурений приходом потерпілих у нічний час, свідок почав виганяти їх з будинку. У цей час між потерпілими та ОСОБА_4 почалась бійка, однак ножа в руках обвинуваченого він не бачив. Коли ОСОБА_15 сидів зверху на обвинуваченому та бив його, свідок відтягнув потерпілого та вигнав на вулицю. Підтвердив, що в його кімнаті на столі завжди лежить ніж, якім він користується у побуті. У подальшому лезо цього ножа він знайшов у пічі та передав працівникам поліції.
У ході слідчого експеременту ОСОБА_12 детально відтворив ці події у його кімнаті показав місце на дивані де вони сиділі із ОСОБА_4 , коли до кімнати зайшли потерпілі у нетверезому стані та між ними почалася бійка і він їх розбороняв. Після бійки потерпілі вийшли на двір. ОСОБА_12 не зміг знайти свого кухонного ножа з дерев`яною ручкою коричневого кольору, який до вказаних подій лежав на стільці у нього в кімнаті. Показав місце в печі, де знайшов лезо ножа ( том 1 а.с.155-166).
За даними протоколу додаткового огляду місця події від 17.01.2016 (з фототаблицями), серед попелу у пічці в одній із кімнат будинку був вилучений металевий предмет, схожий на лезо ножа: довжина рукоятки 83 мм., ширина 22 мм., довжина леза - 180 мм., ширина 16 мм. (том 1 а.с. 150-154).
ОСОБА_10 суду показала, що 16.01.2016 близько 22-ої год. вона, ОСОБА_7 та потерпілі святкували день народження в кафе «У грузина». Вона відлучалася, а тому ОСОБА_16 в кафе не бачила. Про бійку між обвинуваченим та потерпілими також дізналася пізніше. У подальшому ОСОБА_10 запросила всіх на каву. До ОСОБА_7 неодноразово телефонував обвинувачений з погрозами та вимагав повернутися додому. Вони вирішили її провести. ОСОБА_7 зайшла до будинку за нею пішла свідок та відчинила двері кімнати, де був обвинувачений і відчула удар. Чоловік крикнув, щоб вона вийшла та разом із ОСОБА_8 забігли всередину кімнати. При цьому свідок не скаржилася потерпілим, їх захисту не просила. Події в кімнаті не бачила. Згодом поранені потерпілі вибігли з будинку, свідок викликала швидку. У лікарні ОСОБА_9 говорив, що не зрозумів, яким чином ОСОБА_4 вдарив його ножем. На думку свідка обвинувачений вдарив її випадково, адже останній не знав, що до будинку зайшла саме ОСОБА_10 .
ОСОБА_7 засвідчила, що 16.01.2016 із співмешканцем ОСОБА_4 збирались на день народження до племінниці останнього, але через сварку обвинувачений поїхав один. Ввечері вона з потерпілими та з ОСОБА_10 в кафе «У грузина» святкували день народження їх дитини. Близько 24-ї год. до кафе прийшов обвинувачений, підійшов до ОСОБА_7 , став вимагати йти додому та потягнув її за руку, але вона відмовилася. В цей час потерпілі встали з-за столу, підійшли до обвинуваченого і ОСОБА_8 перший наніс ОСОБА_4 удар. Потім повалили обвинуваченого на підлогу і почали його бити, а ОСОБА_7 вибігла на вулицю. Потім всі покинули кафе. Через деякий час свідок побачила бійку між потерпілими і ОСОБА_4 біля клубу, де останній знову лежав на землі, а потерпілі наносили йому удари. Після того, як цю бійку розборонили, свідок разом із потерпілими пішла до ОСОБА_14 . Близько 4-ої год. ОСОБА_7 почала збиратися додому, через роботу і попросила подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_8 повести її, адже на вулиці було темно і вона боялась йти одна. Зазначила, що вона не запрошувала потерпілих до її будинку. Свідок зайшла до своєї кімнати в будинку збирати речі і через деякий час вийшла до коридору, де загорілося світло та побачила там свого батька ОСОБА_12 і обвинуваченого, який був зкривавлений. По зовнішньому вигляду ОСОБА_4 свідок зрозуміла, що відбувалася бійка. ОСОБА_7 бачила на подвір`ї подружжя ОСОБА_14 і ОСОБА_8 , які відходили від її будинку.
ОСОБА_17 (мати ОСОБА_7 ) суду розповіла про те, що 17.01.2016 ближче до ранку, вона прокинулась від світла в коридорі та пішла до кімнати чоловіка, де побачила ОСОБА_4 у крові, із розбитою головою та в розірваній куртці. В цей час до будинку забігла ОСОБА_7 , а свідок повернулася до своєї кімнати. Наступного дня від чоловіка свідок дізналась, що бійка сталася у його кімнаті, де вони були вдвох із ОСОБА_4 . Вважає, що останній лише захищався від нападників, які непрохано прийшли до будинку.
Свідок ОСОБА_11 (власник кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») вказав, що в ніч з 16.01.2016 на 17.01.2016 у вказаному кафе відпочивали потерпілі, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 та вживали спиртні напої. Згодом до них підійшов обвинувачений, тягнув ОСОБА_7 за руку, але не бив її. У цей час між обвинуваченим та потерпілими почалася сварка, під час якого останні повалили ОСОБА_16 на підлогу та стали його бити. При цьому свідок чітко бачив як ОСОБА_8 наносив удари лежачому ОСОБА_4 ногами по голові. Свідок розборонив бійку та вигнав компанію на вулицю. ОСОБА_4 у той день він більше не бачив.
Свідок ОСОБА_18 показав, що 16.01.2016, ввечері він з друзями відпочивав у кафе «У грузина», де бачив потерпілих, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 . Згодом до кафе прийшов ОСОБА_4 . Очевидцем бійки він не був, оскільки виходив. Але згодом від власника кафе дізнався, що потерпілих вигнали через бійку.
Змістовний аналіз наведених доказів свідчить про переконливість доводів захисника ОСОБА_6 щодо невідповідності обвинувального акту фактичним подіям, що відбувалися протягом ночі та ранку 17.01.2016. Слушними є і твердження сторони захисту, що під час конфліктів між потерпілими та обвинуваченим, які відбувалися спочатку в кафе та біля клубу, ОСОБА_4 хоча і зазнав побиття, однак не намагався відшукати потерпілих, з метою помсти за це, а напаки, саме потерпілі, використовуючи незрозумілий привід, пов`язаний із дружиною ОСОБА_9 ( крик чи її падіння на диван), яка до того ж і не скаржилася, вірвалися у кімнату, де знаходився обвинувачений з ОСОБА_12 .
На думку суду, побачивши потерпілих у кімнаті, обвинувачений реально сприйняв загрозу своєму життю та здоров`ю і застосував ніж, якого випадково побачив на табуреті, а не готував його заздалегідь. А тому дії ОСОБА_4 , який з метою свого захисту заподіяв потерпілим тяжке тілесне ушкодження, були зумовлені потребою негайно відвернути посягання на свою фізичну недоторканість з боку останніх, а не умислом на заподіяння потерпілим тяжкого поранення. Належних достовірних доказів про спричинення ушкоджень потерпілим з мотивів ревнощів суду обвинуваченням також представлені не були, а тому суд відкидає такі доводи прокурора. Твердження прокурора, що ОСОБА_4 не прописаний в цьому житловому будинку, постійно не проживав, на переконання суду не спростовує, той факт, що коли потерпілі вірвалися у кімнату, у останнього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист охоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання, однак діяв обвинувачений з перевищенням меж необхідної оборони, озброївшись ножем.
Наведені обставини підтверджуються і іншими дослідженими доказами.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.01.2016, де потерпілий ОСОБА_9 вказав на спричинення йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень 17.01.2016 о 04 год. у будинку АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 141).
За рапортом оперативного чергового від 17.01.2016 від ОСОБА_10 надійшло повідомлення про спричинення її чоловіку телесних ушкоджень в с. Піски. Скарги про своє побиття вона не висловлювала (том 1, а.с. 119).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.01.2016 (з фототаблицями) в реанімаційному відділенні Житомирського районної лікарні в с. Станишівка, був виявлений та вилучений одяг ОСОБА_9 (майка, светр, штани, куртка, шкарпетки) із слідами порізів та плямами бурого кольору (том 1 а.с. 142-144).
Заявою ОСОБА_8 про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за спричинення ножового поранення 17.01.2016 близько 04 год. по АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 167).
Згідно із протоколом огляду місця події від 17.01.2016 у приміщенні хірургічного відділення Центральної міської лікарні №1, був виявлений та вилучений одяг потерпілого ОСОБА_8 (чоловіча куртка, чоловіча футболка чорного кольору із надписом «Адідас» із порізами в області лопатки на спинів та слідами речовини бурого кольору (том 1 а.с. 137-140).
За висновками експерта від 23.02.2016 за №№ 122, 123 у змивах одягу потерпілих, вилучених у цих лікувальних закладах під час ОМП від 17.01.2016 виявлена кров людини із антигенами Н та В, походження якого можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властиві зазначені антигени, у тому числі за рахунок крові самого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (том 1 а.с. 168-173).
Даними протоколу огляду місця події від 17.01.2016 (з фототаблицями) в будинку АДРЕСА_2 , в одній з кімнат, на ліжку були виявлені та вилучені 2 дерев`яні уламки з невизначеними розмірами та один металевий шуруп довжиною приблизно 2 см., а також ножі (том 1 а.с. 121-131).
Згідно із протоколом огляду місця події від 1.01.2016 (з фототаблицями), під час якого під лобовим склом автомобіля марки Део Есперо, номерний знак НОМЕР_1 був виявлений та вилучений ніж, довжиною приблизно 30 см., лезо шириною приблизно 2 см., із дерев`яною ручкою коричневого кольору (том 1 а.с. 132-136).
Відповідно до висновків експерта від 26.09.2016 №,№ 183, 184 не виключається можливість утворення пошкоджень на одязі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від дії клинка ножа якого було вилучено 17.01.2016 під час додаткового ОМП з пічки у кімнаті будинку АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 236-241).
За протоколом пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_12 серед представлених фотокарток не зміг за описом впізнати чоловіка, який перебував у його будинку 17.01.2016 близько 04-ої год. ранку та отримав ножове поранення (том 1, а.с. 224-225).
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 01.03.2016, опису та довідки від 28.03.2016 ОСОБА_4 дійсно телефонував ОСОБА_7 16.01.2016 ввечері, вніч з 16.01.2016 на 17.01.2016, а також о 4 та 6 ранку 17.01.2016 (том 1, а.с. 183-190).
У ході судово-психіатричної експертизи від 12.07.2016 за №248-2016 ОСОБА_4 хоча і заперечував нанесення обом потерпілим ножових поранень, але визнав, що у кімнаті будинку між ними відбулася бійка. Обвинувачений на час обстеження виявляв клінічні ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок вживання алкогольних напоїв. Є осудним та не потребує застосування йому примусових заходів медичного характеру (том. 1 а.с. 200-201).
Ураховуючи усі обставини кримінального провадження, оцініючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору належності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про їх достатність для прийняття судового рішення.
Матеріалами справами беззаперечно підтверджено нанесення ОСОБА_4 тяжких ножевих поранень обом потерпілим, однак такі дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення помилково кваліфіковані за частиною 1 статті 121 КК.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за статтею 124 КК, як умисне заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, з огляу на таке.
Закріплене у статті 36 КК право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина 3 статті 27 Конституції України).
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина 3 статті 36 КК). Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання. Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.
При цьому Верховний Суд України у пункті 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про необхідну оборону» від 26.04.2002 №1 роз`яснив судам, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі,
яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
З фактичних обставин справи вбачається, що між ОСОБА_4 та потерпілими 17.01.2016 неодноразово виникали сварки, у ході яких потерпілі завдавали обвинуваченому тілесні ушкодження. У подальшому вони знову напали на обвинуваченого, коли останій відпочивав із ОСОБА_12 . Потерпілі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вірвалися у кімнату до обвинуваченого зі сваркою. Суд ураховує попередню поведінку потерпілих і те, що вони вдвох були фізично сильнішим за обвинувченого, сварка відбувалася в темну пору доби в обмеженому просторі (кімнаті), загрозу від останніх обвинувачений сприймав реально. Побачивши кухонного ножа, який випадково знаходився біля нього на табуреті в цій самій кімнаті, обвинувачений завдав потерпілим удари по тулубу, спричинивши останнім тяжкі тілесні ушкодження. А тому суд вважає, що ОСОБА_4 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку потерпілих, яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю і, не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства від потерпілих та спричинення більш тяжкої шкоди нападникам, обвинувачений використав ніж.
Такі дії обвинуваченого на переконання суду означають, що в нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист охоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання. За таких обставин висновок обвинувачення про те, що мотивом дій ОСОБА_4 були ревнощі та особисті неприязні стосунки, які виникли під час попередньої сварки, не можна визнати обгрунтованим і таким, що відповідає вимогам закону. Водночас застосований засіб захисту та заподіяння тяжкої шкоди потерпілим із застосуванням ножа за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту. Оскільки потерпілі хоча і зненацька напали на обвинуваченого, однак вони не були озброєні. У кімнаті обвинувачений перебував разом із ОСОБА_12 , який хоча за віком був значно старше, проте допомагав ОСОБА_4 та відтягував від нього потерпілого. А тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.
Підсумовуючи наведене, правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, інкримінованого ОСОБА_4 , у зіставленні з правовою оцінкою суспільно небезпечних діянь, яка міститься в аналогічних судових рішеннях касаційної інстанції (Постанова ВСУ від 24.11.2014 справа № 5 -34 кс 14), дають підстави стверджувати про наявність у діях ОСОБА_4 ознак злочину передбаченого статею 124 КК та відхилити доводи захисту про його виправдання.
Суд призначає покарання за правилами статті 65 КК, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
ОСОБА_4 хоча і вчинив злочин невеликої тяжкості, однак характеризується негативно, не працевлаштований, суспільно-корисної працею зайнятий не був, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності із реальним відбуванням покарання, ухилявся від огранів слідства та суду, має поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (том 1, а.с. 202). Крім цього обвинувачений не виконував покладені на нього обов`язки за попереднім вироком, що, на думку суду, свідчить про його вперте небажання виправлятися. Обставин, які в силу статті 66 КК пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, що за статтею 67 КК обтяжує покарання є рецидив злочинів. Разом з тим, з огляду на показання свідка ОСОБА_12 та відсутність у матеріалах справи даних про перебування ОСОБА_4 у день вчинення злочину у нетверезому стані, суд виключає таку обтяжуючу обставину як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Суд також ураховує наслідки злочинних дій обвинуваченого, як отримання потерпілими тяжких тілесних ушкоджень. Разом з тим не може залишитися поза увагою суду неправомірна поведінка потерпілих, яка спровокувала ОСОБА_4 , а також обставини, що передували вчиненню злочину.
З урахуванням усіх обставин справи, думки прокурора про необхідність ув`язнення ОСОБА_4 , беручи до уваги скасування останньому іспитового строку, суд дійшов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства.
Оскільки обвинувачений ухилявся від явки до суду, перебував у розшуку, суд не змінює обраний йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Згідно із обвинувальним актом витрати на залучення експертів відсутні.
Цивільний позов прокурора на підставі статтей 128-129 КПК підлягає повному задоволенню.
Керуючись: статтями 368, 373-376, 394 КПК суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 124 КК і призначити йому покарання 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі частини 1 статті 71 КК частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за попереднім вироком цього суду від 19.09.2014, остаточно призначивши йому покарання 2 роки 6 місяців обмеження волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Згідно із частиною 5 статті 72 КК (з урахуванням змін до вказаної статті, що набрали чинності 21.06.2017), пунктом «б» частини 1 статті 72 КК зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня першого затримання 30.06.2016 до дня звільнення з-під варти - 03.11.2016, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі, а з дня другого затримання 24.10.2017 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі. Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов прокурора задовольнити повністю. Стягнути із ОСОБА_4 витрати на стаціонарне лікування потерпілих, а саме: на користь Управління фінансів Житомирської районної державної адміністрації кошти в сумі 1995 грн. 28 коп., а на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 986 грн. 56 коп.
Речові докази: 2 дерев`яних уламки, зрізи нігтів з рук ОСОБА_12 , шуруп і лезо ножа знищити; одяг ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повернути останнім; автомобіль «Деу Есперо» - залишити у власника; 4 ножі повернути ОСОБА_12 ; диски роздруківок телефонних дзвінків залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1