Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/705/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 135 (111) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0003229 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, неодруженого, працюючого інженером теплової інспекції комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради, маючого базову вищу освіту, проживає та зареєстрований АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; за ч.1 ст.135 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 60 000 грн.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.07.2017 року виправлено описку у вказаному вироку, зазначено, що стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 70 000 грн.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок міськрайонного суду та ухвали новий, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286 та ч.1 ст. 135 КК України, призначивши покарання за ч.1 ст.286 КК України - обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, за ч.1 ст. 135 КК України позбавлення волі на 2 роки. За ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки. В решті вирок суду залишити без зміни.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що мас бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Ці вимоги закону судом не виконано.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити. За ч.1 ст. 286 КК України призначити покарання у вигляді штрафу, без застосування додаткової міри покарання - позбавлення права на керування транспортним засобом. За ч.1 ст. 135 КК України - закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення. Зменшити розмір стягнутої моральної шкоди на користь потерпілої та матеріальної шкоди на користь лікарні за час її перебування на стаціонарному лікуванні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду повинен бути зміненим в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та в зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.135 КК України, а також не правильним вирішення питання про розмір заподіяної моральної шкоди, та матеріальної шкоди стягнутої на користь лікувального закладу, за час перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні. Так, страх відповідальності за скоєне, примусив обвинуваченого залишити місце пригоди, та продовжити рух вперед. Але через деякий час він отямився, зупинив автомобіль і потім вирішив повернутись на місце пригоди, але не зміг запустити двигун, а тому викликав знайомого таксиста щоб той усунув несправність. Після приїзду таксиста на його очах, обвинувачений відкрив повну пляшку горілки, та відпив з неї. Його покази в цій частині нічим не спростовані, зазначена ним особа до суду не викликалась і не допитувалась. Крім того, сторона захисту просить значно зменшити суму моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_7 на користь потерпілої виходячи з критеріїв виваженості, розумності та справедливості. Обвинувачений і його родина за весь час перебування потерпілої на лікуванні оплачувала для потерпілої окрему палату, знаходили необхідні ліки та забезпечували всім необхідним згідно її вимог. Під час знаходження потерпілої в лікарні, родина ОСОБА_7 своїми активними діями, а також витрачанням особистих коштів на лікування та підтримання морального стану потерпілої витратила 58 300 грн. 94 коп., що підтверджується пакетом документів наданих суду.

Також, суд у вироку задовольнив повністю позовні вимоги прокурора, але не звернув належної уваги, що прокурор на підставі нової довідки наданої з лікарні значно зменшили суму відшкодування і просив суд стягнути на користь медичного закладу 788 грн. 84 коп.

Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що злочин скоєний з необережності, відноситься до категорії невеликої тяжкості, за місцем проживання та роботи ОСОБА_7 характеризується позитивно. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував, раніше не судимий, обставинами які пом`якшувалась його міру покарання, щире каяття за ч.1 ст.286 КК України, відшкодування завданих збитків потерпілій стороні.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 15 листопада 2015 близько 07 години 05 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «GEELY EMGRAND», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору поблизу будинку 21 по вулиці Героїв Сталінграду в місті Олександрія, Кіровоградської області, в напрямку від проспекту Соборного до вулиці Садової, грубо порушуючи вимоги п. п. 1.2, 10.1, та 11.3 Правил дорожнього руху України, без нагальної потреби змінив напрямок свого руху, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в подальшому продовжив рух.
Продовжуючи діяти в порушення п. 11.3 Правил дорожнього руху України, рухаючись по смузі зустрічного руху, проявляючи особисту неуважність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки руху, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, при цьому порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, виявивши попереду себе велосипедиста, який рухався по своїй смузі руху у зустрічному для ОСОБА_7 напрямку, останній не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та в порушення п.п. 12.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечний боковий інтервал під час зустрічного роз`їзду, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 .
У результаті зіткнення з велосипедистом автомобіль «GEELY EMGRAND», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 отримав механічні пошкодження, проте останній продовжив рух на пошкодженому автомобілі до мосту, розташованого в південно-східній частині міста Олександрія, та знаходився там до моменту виявлення працівниками поліції, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України.
Крім того, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням Правил дорожнього руху та вчиненням наїзду на велосипедиста ОСОБА_8 , поставив останню в небезпечний для життя стан, при цьому, маючи змогу допомогти їй, завідомо залишив потерпілу без допомоги і з місця пригоди втік, переховуючись з 07 години 05 хвилин до 10 години 50 хвилин 15.11.2016 року від правоохоронних органів.
Внаслідок дорожньо-транспортної події велосипедист ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломів 2, 4, 5 п`ясної кісток лівої кисті, основної фаланги 2-го пальця лівої кисті, лівої променевої кістки, відриву шилоподібного паростку лівої ліктьової кістки, підвивиху лівої стопи, які викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.
Заслухавши доповідача, в дебатах прокурор, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пункт 6 частини першої статті 407 КПК України визначає, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду в разі, якщо суд припустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визначенні судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом та рішення про цивільний позов.

Згідно до вимог, викладених в ч.1 ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Вирішуючи питання про виправлення описки, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Так, описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи.

Отже, виправлення допущених у вироку та ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.

Разом з тим, як убачається з резолютивної частини вироку суду, суд прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 60 000 грн.
При цьому, ухвалою суду від 28.07.2017 року виправлено описку в вказаному вироку, а саме вказано, що на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 70 000 грн., тобто із змісту ухвали про виправлення описки, видно, що суд першої інстанції, фактично прийняв нове рішення, змінивши суть попереднього вироку суду, що не може бути зроблено ухвалою про виправлення описки.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що дане виправлення не можна вважати очевидною технічною помилкою чи опискою, яку суд має можливість виправити в порядку, передбаченому ст.379 КПК України.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог КПК України у їх сукупності не дають можливості суду апеляційної інстанції перевірити законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку в частині визначення суми стягнення, так як, воно є суперечливим та необґрунтованим, фактично зміненим ухвалою суду про виправлення описки, яка погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_7 та унеможливлює апеляційному суду переглянути підстави визначення саме такого розміру відшкодування шкоди, дати оцінку правильності та достатності.

Крім того, згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.
Суд першої інстанції не дотримався вказаних норм закону.
Так, відповідно до положень ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчинення якого визнається обвинувачений.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд, при встановлені фактичних обставин кримінального провадження визнав те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 135 КК України, а саме своїми діям 15.11.2015 року о 07.05 год., пов`язаними з порушенням Правил дорожнього руху та вчинення наїзду на велосипедиста ОСОБА_8 , поставив останню в небезпечний для життя стан, при цьому, маючи змогу допомогти їй, завідомо залишив потерпілу без допомоги і з місця пригоди втік, переховуючись з 07.05 год. до 10.50 год. 15.11.2016 року від правоохоронних органів.
При цьому, суд, встановивши такі протиріччя фактичних обставин кримінального правопорушення, не звернув уваги та не усунув їх, оскільки виникає питання яким чином обвинувачений поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, при цьому, маючи змогу допомогти їй, завідомо залишив без допомоги і з місця пригоди втік через рік після вчинення ДТП.
Поряд із цим, згідно витягу ЄРДР від 20.07.2016 року кримінальне правопорушення ОСОБА_7 зазначено 15.11.2015 року, тобто місцевий суд фактично визнав винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.135 КК України за фактичними обставинами кримінального правопорушення, які містять суперечності (т.1 а.п.90).
Таким чином, виходячи з того, що мотивувальна частина обвинувального вироку не відповідає вимогам, викладеним у п.2 ч.3 ст. 374 КПК, колегія суддів приходить до висновку що судом не встановлено в повному обсязі обставини, які відповідно до ст. 91 КПК підлягають доказуванню при судовому розгляді.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника підлягають частковому задоволенню та, враховуючи характер допущених судом першої інстанції порушень кримінального та кримінального процесуального закону вважає, за необхідне направити кримінальне провадження на новий розгляд в суд першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід не допустити істотних порушень, які стали підставою для скасування вироку, дослідити доводи апеляції прокурора, які є слушними в частині неправильного призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 щодо застосування ст.75 КК України до додаткового покарання, дати оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам та за наслідками нового розгляду кримінального провадження ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.07.2017 року, якою виправлено описку у вказаному вироку скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2