Справа № 484/1597/17
Провадження: № 1-кп/484/196/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915, по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Архангельськ-55 (смт. Белуш`я Губа) Архангельської області, громадянина України, що має вищу освіту, не працює, має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_7

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_3

захисника ОСОБА_8

УСТАНОВИВ:

17.04.2017р. приблизно о 17:00год. біля домоволодіння №4 по вул.. Чкалова в м.Первомайську Миколаївської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 під час розмови виник конфлікт, під час якого у обвинуваченого виник умисел на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Виконуючи задумане ОСОБА_3 підняв із землі шматок цегли та наніс ним один удар по потилиці ОСОБА_7 та після цього декілька ударів кулаками у праве плече потерпілого.

В результаті вказаних дій обвинуваченого потерпілому спричинені наступні тілесні ушкодження: синець правого плеча, припухлість потиличної області, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №190 від 19.04.2017р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі за обставин, вказаних в обвинувальному акті, однак від дачі пояснень відмовився. Цивільний позов, заявлений потерпілим, визнав в частині стягнення моральної шкоди частково в сумі 300грн.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що 17.04.2017р. він прийшов на базу на вул.Чкалова в м.Первомайську, де у нього був організований тенісний корт. Вказана територія має огородження. На зазначеній території знаходився обвинувачений. У них виник конфлікт. Під час конфлікту обвинувачений цеглиною наніс йому удари по голові, а потім кулаками по тулубу. Після отриманих тілесних ушкоджень до лікаря з цього приводу він не звертався. Ліки купував сам. Цивільний позов в частині стягнення витрат на лікування просив залишити без розгляду, оскільки на день розгляду справи не може надати усі чеки на підтвердження таких витрат. Також він пояснив, що йому зрозуміло, що він має право звернутись з таким позовом в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 15 000грн. підтримав повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Відповідно до висновку експерта №190 від 19.04.2017р. у ОСОБА_7 виявлені синець правого плеча, припухлість потиличної області. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись 17.04.2017р., від дії тупого(их) твердого(их) предмета(ів) (не менше двох ударів) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачений 17.04.2017р. приблизно о 17:00год. біля домоволодіння №4 по вул.. Чкалова в м.Первомайську умисно наніс ОСОБА_7 удар шматком цегли по потилиці та декілька ударів кулаками по плечу, завдавши йому легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, є учасником бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу максимального розміру, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Обвинуваченим було заявлено клопотання по застосування до нього п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він має неповнолітню дитину.
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р., звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчинені умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачений має неповнолітнього сина, батьківських прав відносно нього не позбавлений, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив нетяжкий злочин до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», отже на нього поширюється його дія. Обмеження застосування амністії, визначених ст.. 4 закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлені.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 1 частини 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, які її завдала, за наявності її вини.
Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненою потерпілому даним кримінальним правопорушенням.
Враховуючи вік та стан здоров`я потерпілого, тяжкість спричинених йому тілесних ушкоджень, настання негативних змін в його здоров`ї та житті, а також те, що він змушений був систематично з`являтися до правоохоронних органів та суду, відчував фізичні страждання в зв`язку з отриманими травмами, а також душевні страждання, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню в сумі 5 000грн.
Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р.

Цивільний позов, заявлений потерпілим, в частині стягнення витрат на лікування, залиши без розгляду.
Цивільний позов, заявлений потерпілим, в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 5 000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1