Дата документу 24.10.2017
Справа № 334/1175/17
Провадження № 1-кп/334/286/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000450 від 30 січня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, працюючого на посаді монтажника у ТОВ «Укрпромвентиляція», не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

10 жовтня 2001 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ст.309 ч.2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, додаткові заходи - конфіскація майна. Звільнився 12 березня 2003 року умовно достроково, на невідбутий термін покарання 1 рік 1 місяці 5 днів;

18 січня 2005 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Згідно ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки; 30 серпня 2006 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 ч.3 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнився 16 червня 2010 року по відбуттю строку покарання;

25 липня 2012 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ст.289 ч.2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. Згідно ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

13 лютого 2003 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Згідно ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

15 березня 2010 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Згідно ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

16 серпня 2011 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.;

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2017 року приблизно о 24 годині 10 хвилин ОСОБА_6 спільно зі своїм знайомим ОСОБА_7 знаходились поблизу буд. №19 по вул. Професора Толока в м. Запоріжжі, де помітили потерпілого ОСОБА_5 . В цей час у останніх виник спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна. З цією метою вони обговорили свої дії, попередньо розподіливши ролі між собою. Досягнувши домовленості, в зазначений час ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 знаходячись за вищевказаною адресою, підійшли до потерпілого ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , діючи згідно відведеної йому ролі наніс потерпілому два удари кулаком в область обличчя. В свою чергу ОСОБА_7 , діючи згідно відведеної йому ролі також наніс два удари кулаком потерпілому в область потилиці, після чого потерпілий присів навколішки. У зв`язку з вказаними ударами потерпілому ОСОБА_5 було спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна в правій скроневій ділянці, які згідно з висновком експерта №230 від 31 січня 2017 року кваліфікуються як легке тілесне ушкодження. В цей час ОСОБА_6 із нагрудної кишені куртки потерпілого відкрито викрав гаманець розміром 10х10 см., темно-зеленого кольору, матеріальної цінності не представляє, в якому знаходилися грошові кошти в сумі приблизно 180 гривень та три карти ПриватБанк» № НОМЕР_1 , «Альфа Банк №131146», «Альфа Банк №508417, дисконтная карта аптеки «Народна Аптека», матеріальної цінності не представляє. В цей час ОСОБА_7 відкрито викрав у ОСОБА_5 рюкзак, який знаходився у останнього на плечі, матеріальної цінності не представляє. У вказаному рюкзаку знаходились наступні речі: рулетка на 3 метри, в корпусі оранжевого кольору, візитки на ім`я ОСОБА_5 , пластикова зелена папка канцелярська, в якій знаходилися різні папери і ідентифікаційний номер платника податків на ім`я ОСОБА_5 , матеріальної цінності не представляють, ніж канцелярський, в металевому корпусі, сірого кольору, з чорними вставками, вартістю 150 гривень, фотоапарат Nikon D-80 в корпусі чорного кольору, з об`єктивом Nikor 18/185, чорного кольору, картою пам`яті на 8 Гб., вартістю 8 000 гривень, після чого останні з викраденим майном швидко направились у невідомому напрямку та зникли з місця скоєння кримінального правопорушення. Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8330 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю визнали свою винність у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надані ними під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали, що характеризують особи обвинувачених, в їх сукупності, вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто своїми умисними діями вчинили умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто своїми умисними діями вчинили умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щиросердне каяття.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує, що ним скоєно умисний корисливий злочин, той факт, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, працює на посаді монтажника у ТОВ «Укрпромвентиляція», має на утриманні неповнолітню дитину, враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги думку потерпілого, який обвинуваченого вибачив та просив призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі, матеріальна шкода йому була відшкодована у повному обсязі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання в мінімальних межах санкції відповідної статті КК України.

Крім того враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 є щиросердне каяття.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує, що ним скоєно умисний корисливий злочин, той факт, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги думку потерпілого, який обвинуваченого вибачив та просив призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі, матеріальна шкода йому була відшкодована у повному обсязі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання в мінімальних межах санкції відповідної статті КК України.

Крім того враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові доказі:

- фотоапарат «Nikon D80» в корпусі чорного кольору з монітором та флеш картою пам`яті, об`єктив у корпусі чорного кольору з написом «Tamron» Nikon DX SWM ED IF Aspherical 0.45/1.48 ft» «Nikon DX AF-S Nikkor 18-135 mm»; пульт дистанційного керування у корпусі

чорного кольору з написом «JYC JY-110»; зарядний пристрій у корпусі чорного кольору з написом «JYC JY-110»; зарядний пристрій у корпусі чорного кольору з написом «Vidoe/Dagital Camera» з проводами; пластикова прозора коробка в якій знаходиться предмет круглої форми з написом «Marumms 67 mm GC-Gray»; предмет циліндричної форми чорного кольору з написом «Lenspen»; рюкзак, чорного кольору зі вставкою жовтого кольору, сумка чорного кольору з написом «EVG» з дисками, обкладинка з написом «Press», візитні картки, канцелярський ніж у корпусі з металу сірого кольору, рулетка у корпусі жовтого кольору на 3 метри, гаманець темно зеленого кольору (пустий), три банківські картки «Альфа Банк № НОМЕР_2 » на ім`я ОСОБА_10 , «Альфа Банк №508417» «Приват Банк № 250948» гаманець чорного кольору з чеками, тека зеленого кольору з документами та ІНН № на ім`я ОСОБА_11 , сумка спортивного типу, чорного кольору з написом «Adidas», які по даному кримінальному провадженню визнано речовими доказами та відповідно до гарантійної розписки передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити законному власнику за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1