н/п 1-кп/490/1036/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження №0004668 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого двох малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
17.10.2017, близько 15 год., 00 хв. більш точного часу встановити у ході досудового розслідування не надалось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом перетину огорожі домоволодіння, проник на його територію, де таємно, шляхом вільного доступу, викрав металеву трубу довжиною три метри та діаметром 89 мм вартістю 655 грн. 50 коп.; металеву трубу довжиною три метри та діаметром 102мм вартістю 734 грн. 16 коп.; стальний лист металу розміром 1,5м * 1.2м вартістю 800 грн. та стальний лист металу діаметром 70 см вартістю 220 грн., що належать ОСОБА_5 .
Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2409 грн. 66 коп.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у сховище.

Крім того,18.10.2017, близько 16 год., 00 хв. точного часу встановити у ході досудового розслідування не надалось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом перетину огорожі домоволодіння, проник на його територію.
В подальшому, ОСОБА_3 перебуваючи на території вказаного домоволодіння, маючи корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав металевий лом довжиною 3 метри із навареним топорищем вартістю 320 грн. та три секції металевої огорожі загальною вартістю 592 грн., що належать ОСОБА_5 .
Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 912грн.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфікованоза ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у сховище, вчиненого повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, прокурор з яким погодився й обвинувачений, вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим і прокурором змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позиції суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що через скрутне матеріальне становище був вимушений вкрасти майно. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Показання обвинуваченого щодо місця, мотиву, способу вчинення повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у вищенаведеному обвинуваченні.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у сховище, вчинене повторно.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в обласному наркологічному диспансері з 2012 року, з діагнозом синдром залежності від опіоїдів, каннабіноїдів, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, посередньо характеризується за місцем проживання, в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, в період з 27.11.2015 по 25.04.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, за службовою характеристикою характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинений злочин необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Разом із цим суд знаходить підстави звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий термін з покладенням обовязків передбачених ст. 76 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не застосовувався.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: металева труба довжиною 3 метри та діаметром 89 мм; металева труба довжиною три метри та діаметром 102 мм; стальний лист металу розміром 1,5 м * 1.2 м, стальний лист металу діаметром 70 см; металевий лом довжиною 3 метри із навареним топорищем; три секції металевої огорожі передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - вважати переданими за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1