Справа № 308/8036/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.09.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/777/492/17, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 року задоволено погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 (далі прокурор) клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 (далі слідчий) про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з вищою освітою, старшого оперуповноваженого протидії наркозлочинності ГУНП у Закарпатській області зі спеціальним званням старшого лейтенанта поліції, не судимого,
підозрюваного у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 2 ст. 365 КК України кримінальних правопорушень.
Слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 15-ї години 50 хвилин 15 вересня 2017 року.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 17 серпня 2017 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене із прокурором клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 2 ст. 365 КК України кримінальних правопорушень; що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом заяви ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення від 23.05.2017, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами впізнання особи по фотографіях із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколом огляду місця незаконного обшуку від 25.05.2017, протоколами огляду мобільних телефонів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в яких зафіксовано вхідні-вихідні виклики та переписку, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Також вказує на те, що ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.07.2017 щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.08.2017, однак, досудове розслідування кримінального провадження не завершене, у зв`язку зі значним обсягом слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати окремих осіб щодо висновків проведеної дактилоскопічної експертизи, здійснити повідомлення підозрюваним про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення з урахуванням встановлених у ході досудового розслідування обставин, а також ознайомити підозрюваних та їх захисників із матеріалами кримінального провадження. Крім того, у клопотанні вказується на те, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за межами Закарпатської області на непідконтрольних Україні територіях Донецької, Луганської областей та АР Крим; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, а також залучати працівників правоохоронних органів для здійснення тиску на свідків, оскільки підозрюється у вчиненні разом зі своїм співробітником ОСОБА_13 насильницького злочину з використанням службового становища; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Також, посилається на те, що вищевказані ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 не зменшилися, а тому, просить продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення, встановлені в рішеннях ЄСПЛ щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою, а також те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років. Зважаючи на викладене, фактичні обставини вчинення злочинів, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що в даному випадку реально існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які вказують слідчий та прокурор. Крім того, в ухвалі слідчого судді вказується на те, що обставини, викладені слідчим у клопотанні свідчать про те, що ризики не зменшилися, що слідчим зазначені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. Враховуючи наведене, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, слідчий суддя не взяв до уваги те, що оголошена 22.06.2017 ОСОБА_6 підозра не може вважатись обґрунтованою, оскільки за позицією обвинувачення потребує зміни. Крім того, вказує на те, що слідчий суддя не обґрунтував висновок про неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, при цьому, не взявши до уваги те, що прокурором не доведено передбачених п. 3 ч. 1 ст. 193 КПК України обставин, оскільки ризики щодо знищення, спотворення доказів та тиску на свідків відсутні, так як усі докази в кримінальному провадженні зібрано, а щодо свідків органом досудового розслідування винесено постанову про забезпечення безпеки. Також, посилається й на те, що, постановляючи ухвалу про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, взявши до уваги тільки тяжкість кримінальних правопорушень, слідчий суддя не врахував те, що вказані кримінальні правопорушення не є корупційними, і при ухваленні в подальшому вироку, суд не позбавлений можливості застосувати щодо обвинуваченого положення ст. ст. 69 , 75 КК України. Вказує й на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.06.2017, обраний щодо іншого підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на цілодобовий домашній арешт, що свідчить про те, що за наявності однакових позицій обвинувачення щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень та повідомленої підозри, щодо підозрюваних осіб застосовано різні запобіжні заходи. Крім того, посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, на утриманні трьохмісячну дитину, позитивно характеризується за місцем роботи, має міцні соціальні зв`язки, приймав участь в анти терористичній операції на сході України, і має статус учасника бойових дій. Тому, захисник вважає, що під час розгляду клопотання окремі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відпали, а інші не підтвердились. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в продовженні строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою й застосувати щодо останнього менш суворий запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду : захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна особа має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не можне бути заарештований, або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку визначеному законом.
Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканість, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції ), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції». У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію ст. 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини у всіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 закону України «Про виконання рішень та практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.
Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України підстав.
Зі ст. 194 КПК України вбачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити : 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою ; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність тримання особи під вартою, про продовження строку тримання особи під вартою, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора. При цьому необхідно враховувати, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку із чим він обирається чи продовжується лише за наявності підстав вважати, що інші ( менш суворі ) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають зі ст. 177 цього ж Кодексу, і його належної поведінки.
Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчим суддею належним чином не враховані вищевказані положення Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права закладені в Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке, з огляду на вказані вище норми права, не можна визнати законним та обґрунтованим.
Дослідивши викладені у клопотанні доводи та відомості, колегія суддів встановила, що як у мотивувальній, так і у резолютивній частинах клопотання не вказується на дату закінчення дії продовженого запобіжного заходу у вигляді тримання особи ОСОБА_6 , під вартою, тобто не вказується до якого періоду часу необхідно продовжити строк тримання підозрюваного під вартою. Слідчий суддя, визначивши строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою до 15 вересня 2017 року, вийшов за межі клопотання. Прокурор та слідчий, виявивши вказані недоліки клопотання, відповідно до ст. 185 КПК України, зобов`язані були його доповнити або змінити, усунувши зазначений недолік, однак передбачені цією нормою права зобов`язання не виконали як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і під час розгляду апеляційної скарги. Вказані порушення вимог КПК України колегія суддів вважає порушенням права особи на захист.
Крім того, у порушення вимог передбачених ст. ст. 196, 199 КПК України, слідчий суддя в ухвалі не послався на те, які саме обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування, які саме фактичні обставини вчинення злочинів були враховані при прийнятті рішення про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, які у даному випадку реально існують передбачені ст. 177 цього ж Кодексу ризики, якими даними ці ризики підтверджені й які саме обставини та дані свідчать про те, що передбачені вказаною вище нормою процесуального права ризики не зменшились (а. с. 30-31).
При оцінці обґрунтованості висновків, викладених в ухвалі слідчого судді, враховуються положення Європейського суду з прав людини, зазначені в п. 75 Рішення від 10.02.2011 року Справа «Харченко проти України» про те, що «Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні відповідних підстав є несумісним із принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5. У п. 79 цього ж Рішення «Суд повторює, що розумність строку тримання особи під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості«.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «W.v. Switzerland», строк тримання особи під вартою повинен бути розумним і не може оцінюватись абстрактно. Питання розумності знаходження обвинуваченого під вартою повинно оцінюватись в кожній справі відповідно до її специфічних рис. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі лише, якщо є специфічні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи («W.v. Switzerland judgment of 26 Januaru 1993, Series A no. 254 A, p. 15, § 30)».
Як слідчий у клопотанні, так і слідчий суддя в ухвалі не вмотивували, перший доводи, а другий висновок про те, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою з урахуванням суспільного інтересу та особливостей кримінального провадження переважує принцип поваги до свободи особистості.
В ухвалі слідчого судді також не викладені обставини, які свідчать про те, що з`явились нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою.
З ухвали також убачається, що в порушення вищевказаних норм Конституції України, Конвенції та Рішень Європейського Суду з прав людини, слідчий суддя належним чином не обґрунтував своє рішення про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою саме до 15 вересня 2017 року.
З п. 3 Рішення Конституційного суду України № 14-рп/ 2003 від 08 липня 2003 року в справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, убачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого запобіжного заходу, тому зазначений в ухвалі місцевого суду висновок про врахування тяжкості злочинів, у скоєнні яких ОСОБА_6 підозрюється визнається таким, що не ґрунтуються на вимогах закону й з урахуванням наведеного вище, не дає підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Колегія суддів вважає, що зазначені в ухвалі місцевого суду мотиви й підстави не поєднуються з такими положеннями Конвенції та Рішенням Європейського суду в справі «Летельє проти Франції» про те, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (п. 51 Рішення).
Крім того, колегія суддів вважає, що продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою є несумісним із принципом верховенства права, що обґрунтування ухвали слідчого судді місцевого суду про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, не приводить до висновку про те, що є розумні підстави вважати, що продовження строку тримання під вартою є засобом запобігання вчиненню ним нових злочинів чи його втечі, тобто, ухиленню від слідства й суду, про що вказується у клопотанні.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів також вважає, що під час розгляду судового провадження прокурор не довів, що інші, менш суворі, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , не вказував на те, які слідчі та процесуальні дії необхідно провести у даному кримінальному провадженні. З матеріалів судового провадження вбачається, що до клопотання не приєднані копії процесуальних рішень, відповідно до яких у кримінальному провадженні призначені ті чи інші експертні дослідження, дані про те, що експертні дослідження не проведені, про причини, з яких ці дослідження не проведені, про причини, з яких завершити досудове розслідування не видалось можливим у встановлений строк. З постанови про продовження строку досудового слідства до 22 вересня 2017 року також не вбачається, з яких причин завершити досудове розслідування не видалось можливим у встановлений строк, які саме слідчі та процесуальні дії необхідно провести, причини, з яких імовірні слідчі та процесуальні дії не проведені, у тому числі про причини, з яких у кримінальному провадженні не проведені експертні дослідження й які саме призначені експертні дослідження не проведені.
При розгляді апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону сприяла учасникам процесу в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Враховуючи сукупність вищенаведених обставин, даних про особу ОСОБА_6 : одружений, має постійне місце проживання, на утриманні трьохмісячну дитину, позитивно характеризується за місцем роботи, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відсутність даних про те, що раніше ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності, приймав участь в анти терористичній операції на сході України, і має статус учасника бойових дій,
принципи верховенства права, колегія суддів, вважає, що ухвала слідчого судді підлягає до скасування як незаконна та необґрунтована, що по справі відповідно до ст. 407 КПК України, необхідно постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити і обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання АДРЕСА_1 менш суворий запобіжний захід, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів враховує також положення ст. 2 КПК України у частині завдань кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Обираючи менш суворий запобіжний захід, ніж той про який вказується у клопотанні, колегія суддів вважає, що встановлення строку дії запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування, не призведе до порушення права підозрюваного на захист, при цьому, враховує доводи апеляційної скарги у цій частині.
Обираючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, колегія суддів, відповідно до ст. 194 КПК України, покладає на нього передбачені цією нормою права обов`язки : прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; з метою уникнення будь-якого тиску на іншого підозрюваного та потерпілих, спілкуватися з ними лише з дозволу слідчого, прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Доводи апеляційної скарги про те, що оголошена 22.06.2017 ОСОБА_6 підозра не може вважатись обґрунтованою, що обраний щодо іншого підозрюваного ОСОБА_13 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на цілодобовий домашній арешт, колегія суддів відхиляє й вважає, що в клопотанні наведені дані про вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі ОСОБА_6 , а також зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанцій, не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, і вважає, що апеляційному суду надані докази, які вказують на вчинення ОСОБА_6 злочинів, підозра у скоєнні яких йому оголошена, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 276 КПК України й підозра йому оголошена та вручена з додержанням вимог ст. ст. 277, 278 цього ж Кодексу.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга, яку подав адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ст. ст. 182, 183, 194, 405, 407, 419, 376 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 року, якою підозрюваному ч. 2 ст. 189 та ч. 2 ст. 365 КК України ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, скасувати.
У задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його постійного проживання: АДРЕСА_1 ,
Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , у період з 20-ої до 07 ої години наступної доби.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; з метою уникнення будь-якого тиску на іншого підозрюваного та потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , спілкуватися з ними лише з дозволу слідчого, прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Визначити строк дії ухвали до 15 вересня 2017 року.
Підозрюваного ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти.
Ухвалу щодо підозрюваного ОСОБА_6 передати для виконання начальнику Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 ..
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: