УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/40/17-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. ст. 15 ч. 3, 240 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 , -
Цим вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено за ст. ст. 15 ч. 2, 240 ч. 2 КК України кожного до покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800,00 грн.
Речові докази: водозабірний шланг, три пожежних рукави, мотопомпу кустарного виробництва з автомобільним двигуном "Мersedes", шрайбер, металеву палицю, одну металеву противагу, сачок, хватку, - вирішено конфіскувати в дохід держави, а автомобіль «УАЗ 2206» № НОМЕР_1 , - повернути законному володільцю ОСОБА_11 .
Згідно вироку, після 21.00 години 28 січня 2017 року на земельній ділянці, розташованій на відстані 1-го км від с. Замисловичі Олевського району Житомирської області, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з корисливих мотивів, в порушення п. п. 2-5 "Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрам", затвердженого постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615; п.п.3, 4 "Положення про порядок надання гірничих відводів", затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу на користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст. ст. 15-19 Кодексу України про надра, за допомогою мотопомпи кустарного виробництва з автомобільним двигуном «Mersedes», шлангу забірника води, шрайбера, трьох пожежних рукавів, металевої палиці, металевої противаги, сачка та хватки намагалися здійснювати незаконний видобуток корисних копалин, а саме бурштину, але не змогли довести свій намір до кінця з тої причини, що о 1 годині 29 січня 2017 року вони були затримані працівниками Олевського ВП ГУНП в Житомирській області під час здійснення робіт по незаконному видобуванню бурштину, де у них під час огляду було виявлено та вилучено інструмент та знаряддя (засоби) незаконного видобутку бурштину, та автомобіль марки «УАЗ 2206», державний номерний знак НОМЕР_1 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок в цій частині, яким визнати винними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 240 ч. 2 КК України та призначити їм покарання у виді 1 року позбавлення волі кожному. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на один рік, поклавши на них обов'язки, передбачені ст. 76 КК України. Просить також змінити вирок в частині вирішення долі речового доказу, - автомобіля марки «УАЗ 2206» № НОМЕР_1 та конфіскувати його в дохід держави. Твердить про невідповідність призначення обвинуваченим покарання у виді штрафу тяжкості злочину та даним про особи винних, які не мають доходів та власних грошових коштів. Також посилається на порушення положень ст. 100 КПК України при вирішенні долі речового доказу - автомобіля "УАЗ 2206" д.н.з. НОМЕР_1 , який було вилучено як знаряддя злочину та який підлягає конфіскації в дохід держави.
Під час апеляційного розгляду у судовому засіданні 14 листопада 2017 року обвинуваченим ОСОБА_7 було заявлено клопотання про звільнення його від покарання за вироком Олевського районного суду від 11.08.2017 на підставі п е) ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII як потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги та клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування амністії, міркування обвинувачених та захисника в заперечення апеляційної скарги прокурора та в підтримання клопотання про застосування амністії, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 240 ч. 2 КК України, за вказаних у вироку обставин, є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченим у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ними закінченого замаху на злочин, передбачений ч. 2 ст. 240 КК України, особи винних, які вперше притягаються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем проживання, відсутність тяжких наслідків від злочину, обставини, що пом`якшують їх покарання, - щире розкаяння та сприяння розкриттю злочину.
Доводи апеляційної скарги прокурора про явну несправедливість цього покарання та неспроможність обвинуваченими сплатити штраф є необґрунтованими та спростовуються показаннями обвинувачених під час апеляційного розгляду про те, що вони мають власні заощадження, достатні для сплати штрафу у визначеному судом розмірі.
Згідно п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Під час судового розгляду даного кримінального провадження було встановлено, що автомобіль «УАЗ 2206» № НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_12 , використовувався обвинуваченими для перевезення конфіскованих судом знарядь злочину без відома законного володільця цього транспортного засобу - ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_11 (власник цього автомобіля) під час судового розгляду показав, що він не знав про факт використання автомобіля як знаряддя незаконного видобутку бурштину (а. с. 34, 36-39, 86). Ці обставини не спростовані будь-якими доказами.
За таких обставин, вирішуючи долю речових доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 100 КПК України та правильно повернув вищевказаний речовий доказ його законному володільцю ОСОБА_11 .
Тому доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від покарання у виді штрафу за ст. ст. 15 ч. 2, 240 ч. 2 КК України за даним вироком місцевого суду від 11 серпня 2017 року на підставі п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, що набрав чинності з 7 вересня 2017 року, підлягає задоволенню, оскільки ця особа засуджена за злочин, що не є тяжким або особливо тяжким та згідно довідки Олевської райдержадміністрації №307 від 21.11.2017 та посвідчення громадянина, який постійно проживав та проживає у зоні гарантованого добровільного відселення серії НОМЕР_2 від 02.12.92, - є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, ст. ст. 2, 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - без змін.
На підставі п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання за ст. ст. 15 ч. 3, 240 ч. 3 КК України у виді штрафу за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2017 року, як потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня постановлення.
Судді: