пр. № 1-кп/759/1037/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ;
при секретарі: ОСОБА_2 ;
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_4 , представник служби у справах дітей ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 ; розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт № 0004783 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; не судимого; не працюючого; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 29.05.2017 приблизно о 21 год. 05 хв. за адресою: м. Київ, вул. Краснова, 8, відкрито заволодів чужим майном, а саме: мобільним телефоном Мейзу М3Ноут, який належить ОСОБА_4 .
Так, ОСОБА_7 29.05.2017 приблизно о 20 год. 35 хв., знаходячись неподалік буд. № 10 по бул. Вернадського у м. Києві, проводив дозвілля з товаришем ОСОБА_8 та наглядно знайомим ОСОБА_4 , який при собі мав мобільний телефон Мейзу М3Ноут, яким і вирішив в подальшому заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 29.05.2017 приблизно о 20 год. 50 хв. Запропонував провести до зупинки громадського транспорту по вул. Крамського в м. Києві ОСОБА_4 та проходячи по вул. Краснова в м. Києві ОСОБА_7 підійшов зпереду до ОСОБА_4 та попросив у останнього мобільний телефон. ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 мобільний телефон Мейзу М3Ноут, сірого кольору, вартістю 4500 грн.,/ який знаходився в силіконовому чохлі вартістю 100 грн., в якому знаходилась флеш-картка Трансценд 32 Гб вартістю 500 грн. та сім-картка оператору мобільного зв`язку Водафон з мобільний номером НОМЕР_1 , вартістю 50 грн., на рахунку якої було 32 грн.
Після цього ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_4 віддати йому вказаний мобільний телефон з місця вчинення злочину втік разом із викраденим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого збагачення, чим завдав потерпілому майнову шкоду на суму 5182 грн.
30 жовтня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_7 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_7 .
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил статтями 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Представник служби у справах дітей, захисник та прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений та потерпілий в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_7 узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, який при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в обсязі пред`явленої підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а тому ці його дії кваліфікує ч. 1 ст. 186 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-179, 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 30 жовтня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 липня 2017 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: