Провадження № 1-кс/331/549/2018
Справа № 331/7663/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2018 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представників володільця майна: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000132, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000132, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000132 від 01.11.2017 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Під час досудового розслідування встановлено, що між РВ ФДМУ по Запорізькій області та ТОВ «Строймаркет» укладено договір оренди нежитлових приміщень №48 від 01.07.2003 (з подальшими змінами), які перебувають на балансі Головного управління статистики у Запорізькій області, під функціонування магазину косметики, надання косметологічних послуг.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції договору про зміни № 6 від 09.10.2009) до складу переданого в оренду майна входить: вбудоване в адміністративну одинадцятиповерхову будівлю нежитлове приміщення першого поверху та другого поверхів (літера А-11, приміщення першого поверху № 26, частину приміщень з № 1 по № 7 включно, частини приміщень другого поверху № 8 по № 29 включно) загальною площею за внутрішнім заміром 377,3 кв.м., нерухоме майно розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна 75, відповідне майно передано, відповідно до акту приймання-передавання від 08.10.2009.

У зв`язку з тим, що ТОВ «Строймаркет» не виконувало зобов`язання за договором оренди, мало заборгованість з орендної плати, не повертало об`єкт оренди після спливу строку дії договору, РВ ФДМУ по Запорізькій області звернулося до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.09.2017 у справі №908/1571/17 задоволено позовну заяву РВ ФДМУ по Запорізькій області про стягнення заборгованості з орендної плати та виселення ТОВ «Строймаркет» з раніше орендованих приміщень.

Водночас, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі ДРРП) державним реєстратором КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради 20.10.2017 прийнято рішення №37682112 про державну реєстрацію за ТОВ «Строймаркет» () приміщення, салону краси, загальною площею 380,62 кв.м., розташованого за адресою: м.Запоріжжя, просп. Леніна (Соборний), 75, про що до ДРРП внесено запис та відкрито реєстраційну справу №000.

Так, відповідно до відомостей, відображених у ДРРП, підставою виникнення у ТОВ «Строймаркет» () права власності на вказане нерухоме майно є: 1) акт готовності до експлуатації, виданий Головним управлінням архітектури та містобудування Запорізької міської ради, 2) архітектурно-технічний паспорт об`єкта архітектури, виданий 19.06.2009 Головним управлінням архітектури та містобудування Запорізької міської ради, 3) технічний паспорт, виданий 18.10.2017 ОСОБА_6 .

У розумінні ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачено вичерпний перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно документи, на підставі яких державним реєстратором КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради проведено державну реєстрацію прав на приміщення, салон краси загальною площею 380,62 кв.м. по пр.Соборний, 75 у м.Запоріжжі взагалі не є правовстановлюючими.

Окрім того, зареєстроване 20.10.2017 за ТОВ «Строймаркет» право власності на приміщення, салон краси загальною площею 380,62 кв.м. по АДРЕСА_1 суперечить вже зареєстрованому праву власності на вказану будівлю уцілому, загальною площею 9 224,5 кв.м. за тією ж адресою за Державою в особі Верховної Ради України (Запорізьке обласне управління статистики).

Так, відповідно до свідоцтва №1240 про право власності на будівлю від 12.06.2000, вцілому будівля літ. А-11, яка розташована за адресою: м.Запоріжжя, просп. Леніна (Соборний), 75 належить державі в особі Верховної Ради (Запорізьке обласне управління статистики). Окрім того, відповідно до інформаційної довідки з ДРРП, власником будівлі, обчислюваного центру літ. А-11, А-3 загальною площею 9 224,5 кв.м. за адресою: м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.75 є Держава в особі Верховної Ради України (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Строймаркет» за відсутності правовстановлюючих документів, звернулись до реєстратора КП Балабинської селищної ради «Центр надання послуг», який в свою чергу зареєстрував право власності на приміщення, яке вже перебувало у державній власності, тобто дійсним власником нерухомого майна є Держава в особі Верховної Ради України (Запорізьке обласне управління статистики).

У той же час, відповідно до положення про Головне управління статистики у Запорізькій області № 235 від 30.09.2015, вказані приміщення перебувають також на праві оперативного управління ГУ статистики в Запорізькій області.

Так, приміщення, розташоване за адресою: м.Запоріжжя, пр. Соборний, 75, є об`єктом кримінально-протиправних дій, тобто предметом, на яке безпосередньо спрямоване кримінально протиправне посягання.

Досудовим розслідуванням також встановлені ризики відчуження вказаного нежитлового приміщення, яке перебуває у державній власності.

Так, є достатні підстави вважати, що незаконне привласнення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, просп.Соборний, 75 здійснено службовими особами ТОВ «Строймаркет», з метою можливого подальшого продажу обєкта нерухомого майна і отримання внаслідок таких дій неправомірної матеріальної вигоди.

Окрім того встановлено, що на примусовому виконанні Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження відносно ТОВ «Строймаркет» (). У складі зведеного виконавчого провадження перебуває також наказ господарського суду Запорізької області по справі №908/1188/16 від 13.07.2016 про стягнення з ТОВ «Строймаркет» заборгованості з орендної плати у розмірі 219 963,44 грн. на користь Головного управління статистики у Запорізькій області.

Державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про арешт майна боржника. У подальшому, відповідно до вимог ст.ст.56-59 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутності у ТОВ «Строймаркет» іншого будь-якого майна та коштів державний виконавець повинен здійснити виконавчі дії з примусової реалізації приміщення за адресою: м.Запоріжжя, просп.Соборний, 75, право власності на яке на цей час зареєстроване за ТОВ «Строймаркет».

Таким чином, подальше відчуження зазначеного приміщення унеможливить або значно ускладнить подальше фактичне повернення приміщень державі.

На підставі викладеного, просить суд накласти арешт на майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), зареєстрованого за ТОВ «Строймаркет» (), а саме: приміщення, салону краси, загальною площею 380,62 кв.м., розташованого за адресою: м.Запоріжжя, просп. Леніна (Соборний), 75.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила суд його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.
Представники володільця майна Головного управління статистики у Запорізькій області - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожна в окремості, клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Представник ТОВ «Строймаркет» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що керівник ТОВ «Строймаркет» ОСОБА_7 належним чином повідомлявся про розгляд скарги, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Строймаркет» не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення всіх учасників процесу, кожного в окремості, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є - запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Метою арешту майна є - збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. ( ч.2 ст. 170 КПК).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Матеріалами справи встановлено, що СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000132 від 01.11.2017 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Під час досудового розслідування встановлено, що між РВ ФДМУ по Запорізькій області та ТОВ «Строймаркет» укладено договір оренди нежитлових приміщень №48 від 01.07.2003 (з подальшими змінами), які перебувають на балансі Головного управління статистики у Запорізькій області, під функціонування магазину косметики, надання косметологічних послуг.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції договору про зміни № 6 від 09.10.2009) до складу переданого в оренду майна входить: вбудоване в адміністративну одинадцятиповерхову будівлю нежитлове приміщення першого поверху та другого поверхів (літера А-11, приміщення першого поверху № 26, частину приміщень з № 1 по № 7 включно, частини приміщень другого поверху № 8 по № 29 включно) загальною площею за внутрішнім заміром 377,3 кв.м., нерухоме майно розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна 75, відповідне майно передано, відповідно до акту приймання-передавання від 08.10.2009.

У зв`язку з тим, що ТОВ «Строймаркет» не виконувало зобов`язання за договором оренди, мало заборгованість з орендної плати, не повертало об`єкт оренди після спливу строку дії договору, РВ ФДМУ по Запорізькій області звернулося до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.09.2017 у справі №908/1571/17 задоволено позовну заяву РВ ФДМУ по Запорізькій області про стягнення заборгованості з орендної плати та виселення ТОВ «Строймаркет» з раніше орендованих приміщень.

Водночас, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі ДРРП) державним реєстратором КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради 20.10.2017 прийнято рішення №37682112 про державну реєстрацію за ТОВ «Строймаркет» () приміщення, салону краси, загальною площею 380,62 кв.м., розташованого за адресою: м.Запоріжжя, просп. Леніна (Соборний), 75, про що до ДРРП внесено запис та відкрито реєстраційну справу №000.

Так, відповідно до відомостей, відображених у ДРРП, підставою виникнення у ТОВ «Строймаркет» () права власності на вказане нерухоме майно є: 1) акт готовності до експлуатації, виданий Головним управлінням архітектури та містобудування Запорізької міської ради, 2) архітектурно-технічний паспорт об`єкта архітектури, виданий 19.06.2009 Головним управлінням архітектури та містобудування Запорізької міської ради, 3) технічний паспорт, виданий 18.10.2017 ОСОБА_6 .

У розумінні ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачено вичерпний перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно документи, на підставі яких державним реєстратором КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради проведено державну реєстрацію прав на приміщення, салон краси загальною площею 380,62 кв.м. по пр.Соборний, 75 у м.Запоріжжі взагалі не є правовстановлюючими.

Окрім того, зареєстроване 20.10.2017 за ТОВ «Строймаркет» право власності на приміщення, салон краси загальною площею 380,62 кв.м. по АДРЕСА_1 суперечить вже зареєстрованому праву власності на вказану будівлю уцілому, загальною площею 9 224,5 кв.м. за тією ж адресою за Державою в особі Верховної Ради України (Запорізьке обласне управління статистики).

Так, відповідно до свідоцтва №1240 про право власності на будівлю від 12.06.2000, в цілому будівля літ. А-11, яка розташована за адресою: м.Запоріжжя, просп. Леніна (Соборний), 75 належить державі в особі Верховної Ради (Запорізьке обласне управління статистики). Окрім того, відповідно до інформаційної довідки з ДРРП, власником будівлі, обчислюваного центру літ. А-11, А-3 загальною площею 9 224,5 кв.м. за адресою: м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.75 є Держава в особі Верховної Ради України (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Таким чином, з метою виконання передбачених ст. 2 КПК України завдань кримінального судочинства, повного та всебічного дослідження зазначених обставин, існує очевидна необхідність у накладенні арешту на зазначене нерухоме майно, яке може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами, серед іншого, є речові докази, документи.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Як встановлено ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Документи є речовими доказами, якщо вони містять перелічені вище ознаки.

Враховуючи, що по відношенню зазначеного майна, існує сукупність правових підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, подальше проведення слідчих дій з ним не виявляється за можливе без застосування тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном тобто арешту, як це передбачено ст.170 КПК України.

Слід також зазначити, що необхідність накладення арешту на наведене майно полягає і у тому, що у разі його не накладення може бути завдано збиток державі, оскільки на примусовому виконанні Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження відносно ТОВ «Строймаркет» (), у складі якого перебуває також наказ господарського суду Запорізької області по справі №908/1188/16 від 13.07.2016 про стягнення з ТОВ «Строймаркет» заборгованості з орендної плати у розмірі 219 963,44 грн. на користь Головного управління статистики у Запорізькій області.

Наразі, державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про арешт майна боржника та у подальшому, відповідно до вимог ст.ст.56-59 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутності у ТОВ «Строймаркет» іншого будь-якого майна та коштів, державний виконавець повинен здійснити виконавчі дії з примусової реалізації приміщення за адресою: м.Запоріжжя, просп.Соборний, 75, право власності на яке на цей час зареєстроване за ТОВ «Строймаркет».

На підставі пояснень прокурора та матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно, яке зареєстровано за ТОВ «Строймаркет», шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування цим майном, є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту переліченого в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 2, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказані предмети є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішеннявід 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вжиття судом заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), зареєстрованого за ТОВ «Строймаркет» (), а саме: приміщення, салону краси, загальною площею 380,62 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є запобіжним заходом проти порушення прав та законних інтересів держави Україна в особі Верховної Ради України, оскільки у випадку проведення прилюдних торгів продажу спірного майна, можуть настати вкрай негативні наслідки

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 117, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000132, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), зареєстрованого за ТОВ «Строймаркет» (), а саме: приміщення, салону краси, загальною площею 380,62 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
30.01.2018