Справа №: 398/792/18
провадження №: 1-в/398/85/18
УХВАЛА
Іменем України
"22" березня 2018 р. м. Олександрія
Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про пом`якшення покарання засудженого,
ВСТАНОВИВ:
15.03.2018 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про пом`якшення покарання засудженого на підставі ст.ст. 537, 539 КПК України.
У заяві засудженим ОСОБА_2 ставляться питання про прийняття ухвали, якою змінити вирок Кіровоградського обласного суду від 31 березня 2000 року у виді довічного позбавлення волі на строк 15 років позбавлення волі та при розгляді клопотання врахувати існуючі рішення судів.
Засуджений посилається на те, що вироком Кіровоградського обласного суду від 31 березня 2000 року він засуджений за вчинення 18 січня 1999 року злочину, передбаченого пп.а і г ст.93 КК (у ред.1960 року) та йому призначено покарання довічне позбавлення волі. Суд на думку засудженого не мав права застосовувати цей закон, оскільки він набув чинності 4 квітня 2000 року, тобто після постановлення вироку. Враховуючи рішення Конституційного суду України від 29 грудня 1999 року, яким визнане неконституційним Положення статті 24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини Кримінального кодексу України, які передбачають смертну кару як вид покарання, ОСОБА_2 вважає, що до 4 квітня 2000 року до нього не могло бути застосоване інше покарання ніж позбавлення волі на певний строк. Тобто, засуджений ОСОБА_3 посилається на застосування положень норм зворотної дії кримінального закону у часі, що пом`якшує покарання та іншим чином поліпшує становище особи засудженого; пом`якшення кримінальної відповідальності особи засудженого за санкцією ст. 93 КК України (в ред. 1960 року), у спосіб застосування зворотної дії кримінального закону в часі, в частині зменшення призначеного покарання із довічного позбавлення волі з призначенням покарання за санкцією ст. ст. 93 КК України (в ред. 1960 року) чинною станом на період дії з 29.12.1999 року по 29.03.2000 року, у вигляді позбавлення волі на певний строк, що не перевищує 15 років; на підставі фактичного відбуття кримінального покарання з січня 1999 року у вигляді позбавлення волі, що вже перевищує граничний строк тримання особи у місцях позбавлення волі - звільнивши його з місць позбавлення волі, у зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання; забезпечити судовий розгляд, з обов`язковою явкою його як учасника судового провадження (участь у суді при розгляді клопотання).
Вивчивши клопотання засудженого, вважаю за необхідне повернути його засудженому з наступних підстав.
Згідно до тексту клопотання ОСОБА_2 засуджений до довічного позбавлення волі.
Звертаючись до суду засуджений ОСОБА_2 не врахував положення ч. 1 ст.74 КК України, згідно до яких звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.87 КК України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи.
Згідно до ч. 2 ст.87 КК України Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що всі питання, які пов`язані з пом`якшенням покарання у вигляді довічного позбавлення волі визначаються в порядку передбаченому ст.106 п.27 Конституції України, Положенням про порядок здійснення помилування затвердженим Указом Президента Україна від 21.04.2015 року № 223/2015 та вирішуються Президентом України, а не на підставі ст.ст. 537, 539 КПК України.
Навіть, якщо взяти до уваги, що засуджений ОСОБА_2 звертається до суду в порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України згідно якого під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати - інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироків, то відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, а тому вирішення клопотання ОСОБА_2 не підсудне Олександрійському міськрайонному суду.
Таким чином, клопотання засудженого про пом`якшення покарання засудженого, підлягає поверненню особі, яка його подала.
На підставі викладеного, керуючись ст.539 КПК України, - суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_2 про пом`якшення покарання засудженого - повернути засудженому ОСОБА_2 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі через Олександрійський міськрайонний суд апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: