АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці 05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні № 0001155 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Валява Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 без визначеного місця проживання, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою , в силу ст. 89 раніше не судимого
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2017 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Строк відбування ОСОБА_7 покарання обраховано з 17 години 50 хв. 22 серпня 2017 року. До вступу вироку в законну силу, обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Вирішено питання про речові докази по справі відповідно до ст. 100 КПК України

На вказаний вирок подана апеляційна скарга адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій просить вирок районного суду щодо його підзахисного скасувати та ухвалити свій вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст.15 ч.3 ст.185

Справа № 11кп/794/433/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія : ст.185 ч3 КК України Доповідач: ОСОБА_9
КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох річного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Посилається апелянт на те, що судом першої інстанції було допущено істотні порушення норм процесуального права таких як неповнота судового розгляду та порушення права на захист. Вважає, що порушення права на захист, було допущено районним судом на стадії підготовчого судового засідання, так як розгляд підготовчого судового засідання був проведений без участі захисника, що позбавило останнього заявити клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, що позбавило ОСОБА_7 права на надання кваліфікованої допомоги. Також посилається апелянт на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано районним судом за ч.3 ст. 185 КК України, проте з таким висновком апелянт не може погодитися. Так потерпілий в судовому засіданні підтвердив факт крадіжки у нього майна із сараю, однак вказав, що він особисто затримав ОСОБА_7 на відстані приблизно 20 метрів біля сараю із викраденим майном. Дані обставини підтвердив також обвинувачений в судовому засіданні та зазначив що викрадені речі він мав намір здати на металобрухт. Тому вважає, що дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати з ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України. Щодо призначеного покарання ОСОБА_7 , вважає , що судом призначено останньому занадто суворе покарання та при призначенні покарання не в повній мірі враховано вартість викраденого майна, яка становить 3300 грн., частина викраденого майна взагалі металобрухт. Крім того вказує , що судом не враховано молодий вік обвинуваченого, і те, що в силу ст. 89 КК України він вважається раніше не судимим.

Заслухавши доповідача, думку адвоката, який просив задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі, прокурора , яка просила апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого визнати як необґрунтовану залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, надавши учасникам процесу слово в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як встановлено вироком суду першої інстанції, 22 серпня 2017 року близько 10 години ранку в АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом пошкодження дощатої стіни сараю, проник в його середину, звідки таємно викрав фаркоп від вантажного автомобіля вартістю 2500 гривень, одну трубу, кутник і 7 листів із кольорового металу на загальну вартість 800 гривень. Всього було викрадено належного ОСОБА_10 майна на загальну суму 3300 гривень.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження районний суд об`єктивно і всебічно дослідив обставини справи, однак необґрунтовано прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України як закінчений злочин, в той час як ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця , але злочин не було закінчено з причин що не залежали від його волі так як був затриманий потерпілим, у зв`язку із чим дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати зі ст. 185 ч. 3 КК України на ч.2 ст. 15 ст. 185 ч. 3 КК України.
Вина ОСОБА_11 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15 , ч.3 ст.185 КК України а саме в тому, що останній вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яка була поєднана з проникненням в інше приміщення, доведено матеріалами кримінального провадження, показами потерпілого та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а також показами самого обвинуваченого.

Так потерпілий ОСОБА_10 показав суду, що дійсно в зазначеному місці та в зазначений час було вчинено крадіжку його майна із сараю на загальну суму 3300 гривень. Та зазначив , що ОСОБА_7 він затримав на відстані приблизно 20 метрів від сараю із частиною викраденого майна. Вказав, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Претензій до обвинуваченого не має, так як викрадені речі йому повернуто на зберігання.
Обвинувачений ОСОБА_7 показав суду, що дійсно 22.08.2017 року близько 10-00 год. ним було вчинено крадіжку майна із сараю, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Дану крадіжку він вчинив сам, після того як він виніс речі із сараю, був затриманий потерпілим. Крадіжку вчинив для того щоб викрадені речі здати на металобрухт і отримати за це кошти.
Також вина ОСОБА_7 в скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15 , ч.3 ст.185 КК України, доведена по справі письмовими доказами, а саме протоколом огляду місця події а.с. 12-16, відповідно до якого оглянуте місце вчинення кримінального правопорушення, виявлено та вилучено підчас огляду викрадене майно, а саме 7 металевих листів продовжуваної форми, кусок металевої труби, металевий кутник та металевий фаркоп; розпискою потерпілого а.с. 37, з якої вбачається, що викрадені речі обвинуваченим передані на зберігання потерпілому; актом зважування металобрухту а с.34, в якому зазначено, що вага викраденого металу склала п`ятнадцять кілограмів; довідкою про вартість металобрухту з кольорових металів та фаркопу (а.с. 28-29), в якій зазначено, що станом на 22.08.2017 року вартість 15 кг. брухту з алюмінію становила 450 грн., а вартість металевого фаркопу до вантажного автомобіля становить 2500 грн.; протоколом огляду викрадених речей ОСОБА_7 і постанова про їх визнання в якості речових доказів а.с. (35-36). в яких зазначено, що під час огляду виявлено та вилучено фаркоп від вантажного автомобіля з надписом на частині «Rockinder» та 209/13203-03, а також алюмінієві запчастини від вантажного автомобіля, а саме 7 листів, одну трубу, кутник, та які визнані речовим доказом по справі і віддані під відповідальне зберігання гр. ОСОБА_10 .
Таким чином колегія суддів вважає, що посилання адвоката з приводу неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України районним судом при вирішенні справи, є обґрунтованими та підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і знайшли свого підтвердження в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Таким чином судова колегія вважає, що районний суд дослідив всі докази в справі, дав їм належну оцінку у вироку однак дії обвинуваченого неправильно кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України так як встановлено матеріалами кримінального провадження , що ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця , але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі так як був затриманий потерпілим біля свого сараю.

Відповідно дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати зі ст. 185 ч. 3 КК України на ч.2 ст. 15 ст. 185 ч. 3 КК України.

Розглядаючи справу в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 районний суд в основному дотримався вимог ст. 65 КК України, та врахував характер і ступень суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, даних про його особу, однак призначив ОСОБА_7 занадто суворе покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає,що районний суд, визначивши вид основного покарання, яке слід призначити обвинуваченому, не в повній мірі врахував, що обвинувачений раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, розкаявся в скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, з`явився із зізнанням, потерпілий претензій до обвинуваченого не має.
При цьому судова колегія враховує, що обвинувачений є особою молодого віку, в скоєному розкаявся, сприяв в розкритті злочину, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, вчинив незакінчений злочин, що дають апеляційному суду достатні підстави визнати ці обставини такими, що пом`якшують покарання та у сукупності з іншими викладеними вище обставинами істотно знижують ступінь тяжкості скоєного і дозволяють призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.69 КК України - нижче від найнижчої межі цього покарання, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України. Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого. Підстав застосування ст. 75 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
Отже, судова колегія вважає,що вирок районного суду слід змінити в частині перекваліфікації дій обвинуваченого зі ст. 185 ч. 3 КК України, на ч. 2 ст. 15 ст. 185 ч. 3 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання з підстав, передбачених ст.407 ч.1 п.2,408 ч.1 п.1 КПК України та застосувати вимоги ст.69 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407,408, 416, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2017 року задовольнити частково.
Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині кваліфікації та призначення покарання - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 зі ст. 185 ч.3 КК України на ч.2 ст. 15 ст. 185 ч. 3 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

В інший частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий підпис ОСОБА_9
Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3 .

Згідно з оригіналом : суддя ОСОБА_9