Справа № 686/270/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому на підготовчому провадженні обвинувальний акт по кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сприсівки, Дунаєвецького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані малолітніх дітей не має, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК України), -
18 січня 2018 року між ОСОБА_5 та прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості та встановлено, що ОСОБА_5 01.07.2017р. близько 23:00 години перебуваючи біля буд. № 62, що по вул. Чорновола, у м. Хмельницькому, під малозначним приводом підійшов до ОСОБА_4 , який в цей час розмовляв по мобільному телефону, після чого, з метою подолання опору та заволодіння мобільним телефоном потерпілого, застосував відносно останнього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось в нанесенні одного удару долонею правої руки в область лівої сторони обличчя ОСОБА_4 від якого останній впав на землю та випустив із рук мобільний телефон, який також впав на змелю. Після чого, з корисливих мотивів, умисно, ОСОБА_5 відкрито викрав мобільний телефон марки «Meіzu U10», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1490 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не має для потерпілого.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 з спричинив майнову шкоду ОСОБА_4 на суму 1490 гривень.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 186 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за частиною 2 статті 186 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальний злочин, а саме у виді позбавлення волі строком на 4 роки та згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік і відповідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку, визначеному пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про винуватість суд виходить з наступного.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Потерпілий ОСОБА_4 дав письмову згоду на укладення відповідної угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, не заперечував у судовому засіданні про затвердження угоди.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені статтею 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України, потерпілий також не заперечує проти укладення такої угоди та її затвердження.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а тому ці його дії кваліфікує за частиною 2 статті 186 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди визнання винуватості міру покарання.
Долю речових доказів вирішити відповідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати по справі відсутні, запобіжний захід не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 124, 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 січня 2018 року, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробовуванням зі встановленням іспитового строку 1 рік та 6 місяців. На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази - мобільний телефон марки «Meіzu U10», чорного кольору, який повернуто потерпілому - залишити ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1