Провадження № 1-кс/369/3071/17
УХВАЛА
Іменем України
04.10.2017 року м. Київ
Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт медичної книжки по кримінальному провадженню №0006144 від 03.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт медичної книжки по кримінальному провадженню №0006144 від 03.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Свої вимоги слідчий мотивує тим, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0006144 від 03.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, 03.10.2017 під час відпрацювання в АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину «Продукти» в ході перевірки ОСОБА_4 надала для огляду особисту медичну книжку серії: НОМЕР_1 . В ході огляду виникла підозра в дійсності проходження медичного огляду ОСОБА_4 , оскільки установа, яка її видала, не рахується в реєстрі юридичних осіб, вказаний ідентифікаційний код в базі відсутній, а ОСОБА_4 не може назвати установу в якій проходила медичний огляд. В зв`язку з чим вказана медична книжка була вилучена.

03.10.2017 відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0006144 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України.

Встановлено, що вилучена особиста медична книжка є предметом вчинення злочину вказаного кримінального провадження.

Тому просили накласти арешт на особисту медичну книжку серії НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_4 , для забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості її пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.
Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки клопотання не містить достатніх підстав для задоволення та накладення арешту на медичну книжку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно приписів ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу. Частиною 3 цієї ж статті зазначено, що документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії нього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
Згідно з ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Частиною 5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з п. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Таким чином, майно, яке вилучається на підставі ухвали суду, відповідно до норм КПК України повинно бути арештовано, навіть як речовий доказ. З клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчий не звертався, арешт на тимчасово вилучене майно ухвалою суду не накладено, тому таке майно негайно повинно бути повернуто його володільцю.
Згідно частини 2 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно статті 13 вказаної Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до частин 1 та 4 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно частини 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що 03.10.2017 під час відпрацювання в АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в ході перевірки ОСОБА_4 надала для огляду особисту медичну книжку серії: НОМЕР_1 . В ході огляду виникла підозра в дійсності проходження медичного огляду ОСОБА_4 , оскільки установа, яка її видала, не рахується в реєстрі юридичних осіб, вказаний ідентифікаційний код в базі відсутній, а ОСОБА_4 не може назвати установу в якій проходила медичний огляд. В зв`язку з чим вказана медична книжка була вилучена.

03.10.2017 відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0006144 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України.

Однак, жодного обґрунтування необхідності накладення арешту на медичну книжку, слідчим не надано, оскільки в матеріалах клопотання відсутні відомості, що вказана медична книжка визнана речовим доказом по справі, окрім того, не доведено слідчим можливості використання медичної книжки в якості доказів у кримінальному провадженні. Також, не доведена й необхідність залучення до матеріалів кримінального провадження в якості доказів саме оригіналів вказаних документів.
Враховуючи вище викладене, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 167, 170-173КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання про арешт медичної книжки по кримінальному провадженню №0006144 від 03.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 5 діб з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1