АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/1035/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/673/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, щодо:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Любашівка

Любашівського району Одеської області,

відбуває покарання в Державній установі
"Софіївська виправна колонія (№45), призначене
вироком Любашівського районного суду Одеської

області за.ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70,

ч.1 ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком

на 5р. 4міс., зміненено ухвалою Апеляційного

суду Одеської області від 19.06.2015р. в частині

виключення з резолютивної частини вироку вказівки

суду про призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю

злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України.

за апеляційною скаргою і доповненням до неї засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017р.
26 жовтня 2017р., Софіївський районний суд Дніпропетровської області, відмовив засудженому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з її незаконністю, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання, застосувати ст.81 КК України, звільнивши умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
В ухвалі суд зазначив, що ОСОБА_6 з 27 липня 2017р. покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)».

За вироком суду має позов 1651,86 грн.

Виконавчі листи до установи не надходили.

В ухвалі суд зазначив, що ОСОБА_6 на час звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно - технічних навичок, на шлях виправлення не став, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу і доповнення до неї засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу у зв`язку з її незаконністю, вказує на те, що суд першої інстанції не врахував його стан здоровя, що він є інвалідом другої групи групи, ВІЧ інфікований, а також має тяжкі захворювання, такі, як а туберкульоз легень, гепатит «С», гнійний хронічний остеомеліт верхньої та нижньої щелепи., що він не має стягнень, бере активну участь у соціальних заходах, відвідує вечірню школу 12 клас, відвідує православну церков, постійно знаходиться на лікуванні у медичних закладах, оскільки потребує постійного лікування, вказує на те, що йому до кінця строку залишився 1р., дома у нього є сім`я, діти, просить дати йому шанс раніше вийти на свободу, вважає, що до нього може бути застосовано умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання.
Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 ст.81 КК України, звільнивши його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає доводи засудженого безпідставними.
Так, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання ОСОБА_6 повно і ретельно дослідив доводи засудженого викладені в клопотанні, проаналізував матеріали особової справи відносно обставин відбування покарання засудженим, а також характеристики щодо нього.
Доводи засудженого ОСОБА_6 викладені в апеляційній скарзі про те, що суд при вирішенні питання про його умовно-дострокове звільнення не дослідив належним чином матеріали справи, що характеризують його особу, не врахував що він є інвалідом 2-ї групи та має тяжкі хвороби, як туберкульоз і гепатит «С», є надуманими, такими, що суперечать матеріалам справи і протоколу судового засідання.
Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені обставини були безпосередньо досліджувалися в суді першої інстанції їм надано належну оцінку.
Так, з 25.05.2014р. ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення волі, під час утримання в Одеському слідчому ізолятора характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму утримання за що мав два стягнення (ар.пр.18- зворот, 19).
З 11.08.2015р. відбував покарання в Херсонській виправній колонії (№61), характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав (ар.пр.17-18).
З 27.07.2017р. відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)», характеризується посередньо, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання, стягнень та заохочень не має, що підтверджено копія характеристик, довідок, постанов про накладення дисциплінарного стягнення, з матеріалів особової справи, завірених печаткою установи виконання покарань (ар.пр.17-21).
З витягу протоколу засідання комісії при Державній установі «Херсонська виправна колонія (№61) №14 від 07.02.2017р. №2, вбачається, що йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як не довівшому свого виправлення (ар.пр17).
Отже, суд першої інстанції, виходячи з вимог ст.81 КК України, при вирішенні питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення щодо засудженого враховував його поведінку за весь період відбування покарання в установах відбування покарань.
Колегія суддів, з урахуванням наведеного та враховуючи приписи ст.81 КК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року №2, вважає, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для її скасування з підстав зазначених в апеляційній скарзі засудженого не вбачає.
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017р., якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ОСОБА_4