У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні 12 жовтня 2017 року у м. Києві кримінальне провадження № 0002167 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця м. Біла Церква, раніше судимого
вироком від 11 березня 2016 року за
ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України (далі КК)
до покарання у виді 200 годин громадських робіт,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків повністю приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року у виді 200 год. громадських робіт, з розрахунку один день позбавлення волі за вісім годин громадських робіт, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 25 днів.
Стягнуто з ОСОБА_6 на відшкодування шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_7 - 18 043 грн, ОСОБА_8 - 2 000 грн, ОСОБА_9 13 178 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 23 лютого 2016 року близько 03.40 год., перебуваючи у гостях у ОСОБА_10 у м, Біла Церква, повторно відкрито викрав його телевізор марки «Samsung 32R82» вартістю 2 872 грн.
03 травня 2016 року близько 21.45 год. ОСОБА_6 , проходячи неподалік ЗОШ №7 у м, Біла Церква, підбіг ззаду до ОСОБА_7 і зірвав з її шиї золотий ланцюжок з срібряним хрестиком, відкрито заволодівши таким чином її майном вартістю 4 960,32 грн.
12 травня 2016 року близько 19.00 год. ОСОБА_6 , проходячи по вул. Героїв Небесної сотніу м, Біла Церква, підбіг до ОСОБА_9 ззаду і зірвав з її шиї золотий ланцюжок з золотим кулоном, відкрито заволодівши таким чином її майном вартістю 13 178 грн.
Крім того, ОСОБА_6 19 квітня 2016 року близько 22.40 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_8 завдав останньому удар скляною пляшкою по голові та намагався завдати ще один удар, однак потерпілий прикрив голову рукою і удар прийшовся по правій руці, спричинивши ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. Указує, що грабіж потерпілого ОСОБА_10 вчинено ОСОБА_6 до ухвалення попереднього вироку, інші епізоди грабежу після, тому суд мав призначити покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК. Посилається на те, що суд не врахував належним чином усі обставини провадження та призначив ОСОБА_6 занадто м`яке покарання. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України (далі КПК).

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді даного провадження апеляційним судом залишились не виконаними.
В апеляційній скарзі прокурора ставилось питання про скасування вироку у зв`язку з м`якістю призначеного ОСОБА_6 покарання.
На обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що обвинувачений вчинив злочини на ґрунті наркоманії, оскільки у судовому засіданні стверджував, що на час вчинення злочинів він вживав наркотичні засоби і йому необхідні були гроші на їх придбання. Крім того, як вказував прокурор у скарзі, суд безпідставно не взяв до уваги завдання обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я ОСОБА_8 . На думку прокурора, судом не враховано, що ОСОБА_6 вже через місяць після засудження за попереднім вироком до покарання у виді 200 годин громадських робіт вчиняє новий зухвалий злочин, а саме спричиняє потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а через два місяці ще два епізоди умисного тяжкого злочину проти власності, що вказує на його вперте небажання ставати на шлях виправлення, ігнорування встановлених в суспільстві правил поведінки, стійке переконання у можливості уникнення справедливого покарання.
Також прокурор в апеляційній скарзі, посилаючись на ч. 4 ст. 70 КК та роз`яснення, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ставив питання про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК у зв`язку з тим, що один з епізодів злочинів, за який його засуджено вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 03 серпня 2016 року, а саме відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , він учинив 23 лютого 2016 року, тобто до засудження за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги прокурора всі зазначені апелянтом доводи ретельно не перевірив і свого рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції належним чином не мотивував.
З огляду на викладене, ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно перевірити доводи касаційної скарги, усунути зазначені в даній ухвалі недоліки та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам кримінального та кримінального процесуального закону.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11