пр. № 1-кс/759/4204/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2017 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 погоджене з прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка, Кіровоградської обл., українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, працюючого в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України на посаді інженера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого, притягненого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2017 до Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який 22.12.2017, приблизно о 01 год. 30 хв., за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 1/9 з автомобіля «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , завдавши останньому майнову шкоду.

Так, ОСОБА_4 22.12.2017, приблизно о 01 год. 20 хв., разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи біля буд. №1/9 по вул. Львівській в м. Києві, де звернули увагу на автомобіль «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 з метою отримання коштів для власних потреб, ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, вирішили таємно викрасти чуже майно, яке могло знаходитись в салоні зазначеного автомобіля.

Діючи згідно раніше досягнутої домовленості, невстановлена досудовим розслідуванням особа, залишилась біля входу в під`їзд буд. АДРЕСА_3 , спостерігати за навколишньою обстановкою, з метою попередити ОСОБА_4 про появу сторонніх осіб. В свою чергу, ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь принесеного предмету, схожого на рогатку, розбив скло передніх правих дверцят автомобіля, де виявив та забрав мобільний телефон «Iphone 6s Plus», ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 16200 грн. 00 коп., який передав невстановленій досудовим розслідуванням особі, та документи на ім`я ОСОБА_7 , які не мають майнової цінності

У цей час, власник автомобіля ОСОБА_7 , який відреагував на спрацювання сигналізації, вийшов з будинку, та побачивши ОСОБА_4 в салоні свого автомобіля, став припиняти злочинні дії останнього, а невстановлена досудовим розслідуванням особа, в свою чергу з метою завадити ОСОБА_7 став відтягувати останнього від ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, будучи викритими ОСОБА_7 , і усвідомлюючи відкритий характер вчинених ними злочинних дій, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на утримання викраденого ними чужого майна, що належить ОСОБА_7 та подальшого обернення його на свою користь і особистого збагачення, з місця вчинення злочину разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою втекли.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляду трмання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний та адвокат у судовому засіданні проти клопотання заперечували, просили застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурором не доведено ризики ст. 177 КПК України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження №001228, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2017, вислухавши думку прокурора, адвоката та підозрюваного слідчий суддя прийшов до висновку.

ОСОБА_4 22.12.2017 об 11 год. 00 хв. (фактичний час затримання о 01 год. 45 хв.), було затримано у порядку ст. 208 КПК України та якому повідомлено про підозру за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої повідомленої ОСОБА_4 підозри, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 22.12.2017; показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який повідомила обставини вчинення відносно нього злочину; показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколом впізнання особи від 22.12.2017, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила відносно нього злочин.

Частиною 1 ст. 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вченні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, особа може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, вчинятиме дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, перешкоджатиме досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, змушуючи їх свідчити на його користь, вчинюватиме інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи наведене, можна стверджувати, що подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Матеріали клопотання не містять даних про те, що підозрюваний чинить перешкод слідству. Поведінка підозрюваного не дає підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а прокурором протилежного не наведено.

Частиною першою ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 Листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання); у випадку недотримання слідчим, прокурором вимог статті 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в пункті 62 зазначив: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14.10.201 у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).

ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.

При обранні запобіжного заходу враховується наявність міцних (стійких) соціальних зв`язків, а саме: сім`ї, малолітньої дитини, постійної роботи. Підозрюваний повинен мати можливість працювати і заробляти кошти на харчування, утримання близьких людей, придбання речей першої необхідності, оскільки його вина ще не доведена і він вважається невинуватим доки його вина не буде доведена в законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду, як це передбачено ч. 1 ст. 62 Конституції.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу пересування, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає та можливе застосувати до підозрюваног запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобова за адресою проживання.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, ч. 2 ст. 187, 188 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод»,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 погоджене з прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка, Кіровоградської обл., українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, працюючого в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України на посаді інженера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого, притягненого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк запобіжного заходу рахувати протягом 60 діб з 22.12.2017 о 17 год. 10 хв. до 22.02.2018 включно.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити до органу внутрішніх справ за місцем проживання ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1

Копію ухвали вручено 24.12.2017 о ______ год. ______ хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний (ПІБ)________________________ підпис__________________