Справа № 495/4512/17
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
29.11.2017 року м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області колегіально у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
провівши у підготовчому судовому засідання у залі суду м. Білгород-Дністровського по кримінальному провадженню внесеного в ЄРДР № 0000363 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 187 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
У провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 187 КК України.
Строк дії ухвали, якою обрано запобіжний захід, спливає 06.12.2017 року.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на період не більше ніж на шістдесят днів.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 у підготовчому судовому заперечував проти заявленого клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання прокурора, пояснив, що кримінальне правопорушення не скоював.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділ ІІ КПК України. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Згідно ч.4 ст.176 КПК України запобіжний захід застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На підставі викладеного та враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких кримінальних правопорушень, може не законно вливати на потерпілих та свідків, обвинувачений мешкає за межами території України, у зв`язку з чим, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також враховуючи те, що по даному кримінальному провадженню є ще двоє невстановлених осіб, причетних до скоєння злочину, у зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_5 буде схиляти їх, свідків та потерпілих до дачі неправдивих свідчень, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
На теперішній час по зазначеному кримінальному провадженню не допитані усі учасники судового процесу, не досліджені письмові докази, а тому є усі підстави вважати, що ризики, які були встановлені у ході досудового розслідування та передбачені п. п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зникли та не зменшились.
Крім того, також є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може знову вчинити інше тяжке кримінальне правопорушення.
Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, ризики доведені прокурором в судовому засіданні відповідно до п. п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України на теперішній час не відпали, тому маються всі підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 щодо обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПС України в Одеській області № 22 строком на період не більше ніж на шістдесят днів до 26.01.2018 року включно

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3