У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , інспектора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгороді, подання начальника Ужгородського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і направлення для відбування покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.10.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:
Начальник Ужгородського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 і направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.10.2014 року.

Подання мотивоване тим, що вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.10.2014 року відносно ОСОБА_5 надійшов 05.05.2015 року на виконання до КВІ Ужгородського району ВДПтС України в Закарпатській області . 05.05.2015 року та 20.05.2015 року на виклики, які було направлено поштою, гр-н ОСОБА_5 не з`явився. З 05.05.2015 року по 25.05.2017 року гр-н ОСОБА_5 до КВІ для постановки на облік не з`являвся. Враховуючи , що засуджений ОСОБА_5 без поважних причин не виконує покладені на нього судом обов`язки, а саме: зник з місця проживання не повідомивши КВІ, а також не з`явився в органи кримінально-виконавчої системи, у зв`язку з чим просив вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 і направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.10.2014 року.

В судовому засіданні інспектор Ужгородського МРВ з питань пробації в Закарпатській області ОСОБА_4 подання підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених у ньому.

Адвокат засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання та пояснив, що засудженому ОСОБА_5 не було відомо про те, що кримінально-виконавча інспекція веде справу на виконання вироку суду, він не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, не попереджений про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку невиконання покладених вироком суду обов`язків. Жодних викликів до кримінально-виконавчої інспекції не отримував. Просив врахувати, що ОСОБА_5 12.04.2015 року на день виїхав до Чеської Республіки по справам матері, де з 18.04.2015 року 20.05.2017 року перебував під вартою, що стверджується відповідними ухвалою та вироком суду Чеської Республіки. Враховуючи факт переюування під вартою у Чеській Республіці, ОСОБА_5 з об`єктивних причин не міг прибути на виклики до кримінально-виконавчої інспекції.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд не направляти його для відбування покарання призначеного вироком суду , та підтвердив твердження захисника, а також надав для огляду паспорт громадянина України для виїзду за кордон для підтвердження факту відсутності його на території України. При поверненні до України відразу звернувся до кримінально-виконавчої інспекції.

Прокурор в судовому засіданні подання не підтримала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника органу пробації, думку прокурора, пояснення засудженого та його захисника, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений Ужгородським міськрайонним судом 30.10.2014 року за ч.1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, та покладенням на нього відповідно до ст.76 КК обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається також - коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Також, на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме, згідно з ч.2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно оглянутих судом матеріалів подання вбачається ,що вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.10.2014 року відносно ОСОБА_5 надійшов 08.04.2015 року на виконання до КВІ Ужгородського району ВДПтС України в Закарпатській області.

З рапорту інспектора Ужгородського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області ОСОБА_8 встановлено, що засудженому 08.04.2015 року було направлено по місцю проживання виклик з вимогою з`явитися 14.04.2015 року на 09:00 год. Разом з тим підтвердження того, що засуджений ОСОБА_5 отримав даний виклик в матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що 15.04.2015 року засуджений ОСОБА_5 виїхав за межі території України, що підтверджується штампом наявним у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з відповідною відміткою про виїзд із України, оглянутим в судовому засіданні , копія сторінки долучена до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 18.04.2015 року ОСОБА_5 правоохоронними органами Чеської республіки був взятий під варту , постановою районного суду м. Бржецлав від 10.09.2015 року обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою , що підтверджується змістом постанови Обласного суду м. Брно від 06.01.2016 року, копія якої з перекладом долучена до матеріалів справи.

Вироком обласного суду м. Брно від 06.05.2016 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк трьох років, для відбування покарання у вигляді позбавлення волі зарахований до в`язниці з наглядом.

Як встановлено судом, рішенням Окружного суду у Пардубіце від 19.05.2017 року засуджений ОСОБА_9 умовно звільнений від виконання покарання у вигляді позбавлення волі , визначеного у вироку обласного суду м. Брно від 06.05.2016 року.

Згідно штампу в паспорті громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5 в`їхав в Україну 24.05.2017 року.

Як вбачається із матеріалів особової справи , засуджений ОСОБА_5 не був ознайомлений з умовами відбування покарання, встановленням конкретних днів явки для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Предстаником органу пробації і доданими до подання матеріалами не підтверджено, що ОСОБА_5 скоїв дії, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні не встановлено порушення обставин, які свідчать про умисне небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення.
При оцінці викладених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_5 з об`єктивних причин , а саме з причин перебування під вартою не міг з`явитися до органу пробації. Вказані причини фактично позбавляли його отримувати виклики та прибути за викликом до органу пробації.

Відповідно до ч.1,2 ст. 166 КВК України та п.п. 5.2, 5.3. розділу 4 «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань» № 270/1560 від 19 грудня 2003 року у разі ухилення засудженої особи, звільненої від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на неї судом, кримінально-виконавча інспекція застосовує до неї застереження у вигляді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у вигляді письмового попередження, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів. До суду разом з поданням надсилаються особова справа та всі матеріали, що свідчать про невиконання засудженою особою покладених на неї судом обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за її поведінкою.

Відповідно до ч.4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відповідно до ст. 78 КК України, необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання є невиконання покладених на нього обов`язків, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

З огляду на викладене, враховуючи, що наявні матеріали в не свідчать про небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, що і є необхідною та достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, а тому приходжу до переконання про відсутність правових підстав для скасування випробувального терміну засудженому, а відтак в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні подання начальника Ужгородського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції майора внутрішньої служби ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і направлення для відбування покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.10.2014 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1