Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/153/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.03.2018 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою спеціальної освітою, розлученого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимостей,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 23 серпня 2016 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де в цю мить до приміщення квартири зайшла його колишня дружина ОСОБА_8 , після чого між ними виникла словесна сварка.

В подальшому у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи та бажаючи настання протиправних наслідків, ОСОБА_7 підійшов впритул до ОСОБА_8 та кулаком правої руки наніс удар по голові останній, після чого ОСОБА_8 розвернулась та направилась до коридору, з метою взутися та вийти з квартири.

ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, наздогнав у приміщенні коридору ОСОБА_8 та в момент, коли остання була в положенні навприсядки, наніс їй декілька ударів кулаками обох рук по маківці голови, на що ОСОБА_8 почала захищатися та прикривати голову правою рукою, в результаті чого ОСОБА_7 наніс ще кілька ударів потерпілій по кисті правої руки в область променевозап`ястного суглобу, тильної та долонної поверхонь першого пальця.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_7 , спричинив ОСОБА_8 , згідно із висновком судово-медичної експертизи №1354 від 26.08.2016 року, тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливів по тильній поверхні правої кисті, правому променевозап`ястному суглобу, з переходом на тильну і долонну поверхні 1-го пальця правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі адвокат в інтересах обвинуваченого просить скасувати вирок суду першої інстанції, закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 .

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Вважає, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

Також, судом першої інстанції не мотивовано, з яких підстав взято до уваги одні докази та відкинуто інші.

В заяві потерпілої ОСОБА_8 від 24 серпня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення йшлося про те, що в результаті побоїв з боку обвинуваченого у потерпілої маються синці на руках, - проте про наявність будь-яких інших тілесних ушкоджень мови не було.

Допитана потерпіла вказує, що обвинуваченим в результаті побиття нанесено їй не менш як 10 ударів, допитана як свідок неповнолітня донька потерпілої підтвердила показання потерпілої щодо кількості нанесених ударів.

Висновок судово-медичної експертизи від 26 серпня 2016 року виявив у потерпілої закриту ЧМТ та струс головного мозку, але у висновку від 23 лютого 2017 року експерт вказує, що кількість травматичних впливів не відповідає кількості заявлених.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечує свою винуватість та вказує, що після розлучення із потерпілою їх стосунки стали вкрай неприязними; у день конфлікту він прийшов додому та запитав у доньки, де мама, оскільки донька сказала, що знає про те, але не скаже, він (обвинувачений), будучи обуреним такою поведінкою доньки, вирвав з закордонного паспорту доньки листок; потерпіла ж, коли повернулася, в результаті сварки із ним, хотіла нанести йому удар сумкою по голові, однак він потерпілу відштовхнув, не завдавши жодного удару, а тим більше по голові.

Тож, сторона захисту переконана, що за таких обставин у потерпілої та її доньки наявні підстави оговорювати обвинуваченого.

При ухваленні вироку судом першої інстанції не надано критичної оцінки висновку судово-медичного експерта, й судом не поставлено під сумнів правдивість показань потерпілої та її доньки; судом також не усунено протиріч в показаннях потерпілої та обвинуваченого щодо нанесення та кількості нанесених ударів.

Зазначає, що свідок ОСОБА_9 надала в судовому засіданні показань, відповідно до яких: свідок бачила на голові потерпілої гематому, але в якій частині голови та що таке гематома свідок пояснити не змогла. Вказані протиріччя також судом першої інстанції не усунені, й цим показанням не надано юридичної оцінки.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката, подану в його інтересах, просив скасувати вирок суду першої інстанції, закрити кримінальне провадження щодо нього, думку прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_7 будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, надав наступних показань.

Він ( ОСОБА_7 ), 23 серпня 2016 року, близько сьомої години вечора повернувся з роботи додому. Бачив сина та доньку, які гуляли у дворі. Після чого, він піднявся з дітьми до квартири, вони повечеряли та кожен займався своїми справами.

При цьому, потерпілої ОСОБА_8 вдома не було. Близько 20 години 00 хвилин чи 21 години 00 хвилин, він запитав у доньки: «Де мама?», на що та відповіла «Не знаю».

Через деякий час він покупав сина та збирався лягати відпочивати, та знову запитав у доньки де знаходиться їхня матір, на що вона у грубій формі відповіла, що не скаже.

Вказав, що дітей ніколи не бив, так як можливо покарати людину в іншій формі «морально». Після чого, він взяв на столі паспорт доньки та вирвав з нього сторінку. В той час, донька ОСОБА_10 залишилась у кімнаті, а син ОСОБА_11 лежав у своїй кімнаті.

Потім він вийшов на балконі покурити, та почув як прийшла потерпіла ОСОБА_8 .

Остання переодягнулась і зайшла до доньки взнати як у неї справи. Дізнавшись про паспорт, потерпіла зайшла до кімнати та почала кричати, у неї в руках була сумка, якою вона почала наносити йому удари. Він вирвав у неї з рук сумку, і кинув її на диван та пішов до сина. Потім потерпіла взяла сумку та знову кинулася на нього, в той час як у нього на руках був син. Вони шарпали сумку, то в одну сторону, то в іншу. При цьому, потерпіла перечепилась та натиснула рукою вхідні двері і пішла у кімнатних тапцях по сходах.

Він віддав сина дочці та попрохав її, щоб вона його заспокоїла та вклала спати, а він направився за потерпілою, так як думав що вона десь в під`їзді плаче. Знайшов її на лавці у дворі, поблизу неї була молодь.

Він намагався її заспокоїти, на що вона відповіла: «Не чіпай мене. Я викликала міліцію». Потім їх повезли до міліції. Вказав, що нікого він не бив та жодних ударів потерпілій не наносив. З потерпілої розірвали шлюб, однак проживали в одній квартирі.

Не зважаючи на не визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується сукупністю наступних доказів, що їх належно досліджено та правильно оцінено судом першої інстанції.

Відповідно до показань допитаної в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілої ОСОБА_8 , - 23 серпня 2016 року о 21 годині 30 хвилин вона прийшла додому та від доньки ОСОБА_12 взнала, що обвинувачений порвав закордонний паспорт доньки.

Вона зайшла до кімнати обвинуваченого, підійшла до балкону, де той курив і двічі запитала його: «Що трапилось?», на що він, будучи нетверезим, виштовхав її з балкону і наніс один удар кулаком правої руки по голові.

Вона хотіла взяти сумку, в якій був телефон та викликати поліцію, проте колишній чоловік її не відпускав та продовжував наносити удари, при цьому вона кричала та кликала на допомогу. Коли вона була у коридорі обвинувачений схопив її та придавив до стіни та наніс неменше 10 ударів по голові, при цьому вона намагалася закривати обличчя правою рукою, яка після цього була вся у синцях та вирватися.

В цей час діти кричали та обвинувачений відволікся, скориставшись слушною нагодою вона вибігла з квартири на вулицю та викликала «102». Після цього обвинувачений вийшов з квартири і повернувся вже з пивом. Потім приїхав екіпаж поліції та вони поїхали разом до відділку, де вона написала заяву про нанесення їй колишнім чоловіком тілесних ушкоджень.

Зазначила, що раніше з чоловіком були конфлікти та був перелом пальця на нозі, проте по даному факту до поліції не зверталася.

Згідно із показаннями, наданими суду першої інстанції неповнолітнім свідком ОСОБА_13 , - 23 серпня 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин 21 годині 20 хвилин, вона з братом прийшли з вулиці. Тато був вдома і був напідпитку, а матір в цей час була на площадці на вулиці. Тато запитав її «Де мама ?», на що вона сказала: «Не скажу». У відповідь батько агресивно зазначив: «Ти залежна від мене». Після чого, вона посварилась з батьком.

Викупавши молодшого брата, якому 7 років, вона повернулась до кімнати, та не побачила паспорту на столі. Тато у гніві після сварки з нею порвав на її очах закордонний паспорт, який лежав на комоді. Він вирвав сторінку з паспорту, тоді як вона збиралася через 3-4 дні їхати до Чехії.

Заспокоївшись вони дивилася з братом телевізор, та через хвилин 20 додому провернулася матір. Мама сама відкрила двері та поклала сумку і телефон. Потім вона підійшла до неї та сказала, що батько порвав паспорт.

Тато в той час був на балконі у своїй кімнаті. Намагаючись з`ясувати причини такої поведінки матір пішла до батька та запитала: «Що сталося, чому ти порвав паспорт». Після чого, батько почав бити матір по обличчю, по плечам і випхнув її з балкону. Кричав також і на неї: «Ти задоволена, ти цього прагнула».

Потім вони пішли до вітальні, де знову батько наніс матері 5-7 ударів по обличчю та щосили по руці. Після цього матір стояла нахилена і прикривалася. Ззаду удари не наносив, оскільки там були двері. Вона кричала, та намагалася розборонити батьків, в цей час молодший брат плакав. Матір намагалася взяти телефон, а батько кричав і казав «Тримай її».

В цей час матір вибігла на площадку та звала на допомогу. Брат, будучи босоніж, вибіг за мамою, а матір пішки пішла з 9-го поверху на вулицю. Перехожі покликали матір до себе і викликали «102».

Вона залишилась з братом, так як у нього була істерика, тому вона намагалася його заспокоїти. Вночі батько рвав ручку вхідних дверей квартири, пиляв двері болгаркою, після чого знову викликали поліцію. Зазначила, що матір з батьком фактично однією сім`єю не проживають, той постійно пияче.

У відповідності до показань свідка ОСОБА_14 , наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, - потерпілу та обвинуваченого знає як своїх сусідів.

Оскільки проживають поруч, чула крики, які лунали з квартири потерпілої.

Вона чула, як 23 серпня 2016 року, о 00 годині 00 хвилин була сварка і крики, вона подумала, що там бійка. Чула як кричить донька: «Не бий маму», потім знову крики «Не бий мене».

Так як вона вдома з маленькою дитиною була одна, вона побоялась вийти з квартири до обвинуваченого та зробити йому зауваження. Через деякий час обвинувачений постукав їй у двері та попросив ключі від спільної кладовки.

Вона дала йому ключі та пізніше почула шум, який дуже схожий був на шум болгарки. Після чого, побачила як той будучи в нетверезому стані, почав пиляти двері. Вона просила його заспокоїтися, оскільки у неї вдома маленька дитина, на що він не реагував. Потім їй відповів, що він не може потрапити додому. Пізніше приїхала поліція.

Свідкові відомо, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_8 , а доньці порвав закордонний паспорт.

Як встановлено показаннями допитаної в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції свідка ОСОБА_15 , - потерпіла є сестрою її чоловіка, однак неприязних стосунків у неї з обвинуваченим не має, а так само із потерпілою.

Десь о 21 годині 30 хвилин 23 серпня 2016 року до неї подзвонила ОСОБА_12 - донька потерпілої ОСОБА_8 , яка плакала та сказала, що тато б`є маму. Вона швидко прийшла до них і побачила потерпілу, у якої була рука побита, гематома на голові.

На запитання що трапилось, вона відповіла, що викликала поліцію, а ОСОБА_7 десь пішов.

Пізніше прихали два екіпажі поліції. Один з яких забрав ОСОБА_7 , а другий забрав їх до відділку поліції.

Свідкові відомо, що ОСОБА_7 щодо потерпілої ОСОБА_8 раніше застосував силу, зокрема 07 березня 2016 року, тоді також сильно побив її, а тому у неї була гематома на обличчі.

Також свідкові відомо, що потерпіла ОСОБА_8 з обвинуваченим ОСОБА_7 однією сім`єю не проживають, розлучилися, але обвинувачений проживав у квартирі потерпілої. Коли вони пішли до квартири за документами, вона бачила гематому на голові та з права тім`яної частини голови потерпілої - синяк, червоного кольору.

Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджують й наступні докази матеріалів кримінального провадження, досліджені у сукупності судом першої інстанції:
-рапорт майора поліції Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_16 від 23.08.2016 року (№41230) про те, що ч/ч Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області по лінії 102 надійшло повідомлення від анонім 050-273-26-70 з приводу того, що по АДРЕСА_4 лунають крики про допомогу та від 23.08.2016 року (№41231) про те, що ч/ч Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області по лінії 102 надійшло від анонім 066-907-78-73 про те, що по АДРЕСА_1 , жінка потребує допомоги - її б`є колишній чоловік (а.к.п.11-12 том 1);

-заява ОСОБА_8 про злочин (а.к.п.13 том.1);

-висновок судово-медичної експертизи №1354 від 26.08.2016 року, згідно з яким у ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливів по тильній поверхні правої кисті, правому променевозап`ястному суглобу, з переходом на тильну і долонну поверхні 1-го пальця правої кисті; дані тілесні ушкодження утворилися від травматичного контакту тупими об`єктами, могли утворитися у строк вказаний в постанові і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; в ушкодженнях відобразились загальні властивості тупих об`єктів, індивідуальні властивості травматичних об`єктів в ушкодженнях не відобразились; локалізація тілесних ушкоджень доступна для спричинення їх власною рукою, ушкодження могли утворитися за самих різних обставинах; судово-медичних даних, чи могла потерпіла знепритомніти в момент нанесення їй ушкоджень, не маються (а.к.п.14 том. 1);

-копії медичної документації (консультативний висновок, медична картка амбулаторного хворого, лист непрацездатності) (а.к.п.20-23 том.1);

-заява ОСОБА_8 про злочин (а.к.п.14 том.1);

-протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2017 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_8 , під час проведення якого остання, надала пояснення та показала на механізм спричинення їй ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.к.п.31-33 том.1);

-протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2014 року та фототаблиця до нього за участю н/л свідка ОСОБА_13 , у ході проведення якого свідок підтвердила власні показання та вказала на спосіб нанесення потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої (а.к.п.36-38 том.1);

-висновок судово-медичної експертизи №211/1354 від 23.02.2017 року, згідно з яким у гр. ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливів по тильній поверхні правої кисті, правому променевозап`ястному суглобу, з переходом на тильну і долонну поверхні 1-го пальця правої кисті; не виключається можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень і при обставинах, на які вказує як потерпіла ОСОБА_8 , так і н/л свідок ОСОБА_13 , в протоколах проведення слідчих експериментів від 17.02.2017 року, проте треба сказати, що кількість травматичних впливів на які вони вказують (більше 10 ударів), не відповідають кількості наявних тілесних пошкоджень (а.к.п.40-41 том.1).

Таким чином, на підставі досліджених доказів, ОСОБА_7 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Сторона захисту вважає, що дане кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 підлягає закриттю, оскільки не погоджується із вчиненням останнім даного кримінального правопорушення, та наводить в обґрунтування цього ряд доводів.

Вказані доводи проаналізовано колегією суддів, на підставі чого колегія суддів прийшла до висновку, що ці доводи не знаходять свого підтвердження і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Сторона захисту посилається на те, що в заяві потерпілої ОСОБА_8 від 24 серпня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення йшлося про те, що в результаті побоїв з боку обвинуваченого у потерпілої маються синці на руках, - проте про наявність будь-яких інших тілесних ушкоджень мови не було; крім того, висновок судово-медичної експертизи від 26 серпня 2016 року виявив у потерпілої закриту ЧМТ та струс головного мозку, але у висновку від 23 лютого 2017 року експерт вказує, що кількість травматичних впливів не відповідає кількості заявлених.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_8 написано заяву до поліції про вчинення щодо неї кримінального правопорушення колишнім чоловіком ОСОБА_7 , де, дійсно, зазначено, що внаслідок дій обвинуваченого нанесено тілесні ушкодження у вигляді синців на руках (аркуш провадження 13 том 1).

Разом із тим, дослідженням судом першої інстанції сукупності доказів, встановлено, що ударів обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 спричинено в область голови, від чого потерпіла захищалася руками (такими доказами є показання потерпілої, неповнолітнього свідка).

Висновками судово-медичних експертиз як від 26 серпня 2016 року , так і від 23 лютого 2017 року, встановлено, які саме тілесні ушкодження спричинено потерпілій, їх характер, локалізацію та тяжкість, в тому числі, крім закритої черепно-мозкової травми та струсу мозку, встановлено й наявність гематом тильної поверхні правої кисті рук потерпілої.

Крім того, відповідно до ст. 242 КПК України, саме експертизою встановлюється тяжкість та характер тілесних ушкоджень, а не заявою потерпілої особи. Заява потерпілого лише фіксує факт вчинення щодо особи незаконних дій.

Також, в апеляційній скарзі зазначається, що у висновку від 23 лютого 2017 року експерт вказує, що кількість травматичних впливів не відповідає кількості заявлених, судом першої інстанції не надано критичної оцінки висновку судово-медичного експерта від 26 серпня 2016 року, не усунено розбіжностей.

Відносно вказаного зауважується наступне.

Як встановлено і те убачається з матеріалів кримінального провадження, обидва висновки судово-медичної експертизи встановлюють наявність у потерпілої однакових тілесних ушкоджень, як і їх однакову локалізацію (аркуші провадження 16 зворот, 41, том 1).

З приводу того, що у висновку від 23 лютого 2017 року експерт відмічає, що кількість травматичних впливів, на які вказують потерпіла та неповнолітній свідок (під час проведення слідчих експериментів) не відповідає кількості заявлених, - судом першої інстанції, з метою уточнення вказаної обставини викликано для надання пояснень в судовому засіданні безпосередньо експерта, яка проводила експертизу в обох випадках ОСОБА_17 .

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_17 підтвердила свої висновки та пояснила, що останні висновки були зроблені на підставі медичної картки хворої та безпосереднього огляду потерпілої, при цьому зазначила, що на момент огляду потерпілої ОСОБА_8 саден, синяків не було виявлено, оскільки вони могли не утворитися, оскільки не всі травмуючі удари залишають сліди, а також могли пройти.

Тобто, судом уточнено обставину, на яку посилається сторона захисту, як на суперечність.

Доводи в апеляційній скарзі адвоката обвинуваченого щодо того, що у потерпілої та її доньки наявні підстави оговорювати обвинуваченого, а судом першої інстанції не поставлено під сумнів правдивість показань потерпілої та її доньки, - є безпідставними.

Як встановлено та проаналізовано вище, доведеність винуватості обвинуваченого підтверджується сукупністю доказів у кримінальному провадженні, серед яких й показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .

Обидва свідки надали показань, де підтвердили агресивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно потерпілої ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що чула як у квартирі Сільвестрових 23 серпня 2016 року лунали крики потерпілої та її доньки, з проханням не бити потерпілу, ( «Не бий мене», «Не бий маму»); свідок зрозуміла, що у квартирі Сільвестрових бійка, але побоялася вийти та зробити ОСОБА_7 зауваження; пізніше свідок бачила як ОСОБА_7 пиляв болгаркою двері квартири, де мешкав.

Свідок ОСОБА_9 безпосередньо бачила тілесні ушкодження на руці та голові потерпілої ОСОБА_8 після того як 23 серпня 2016 року приїхала до потерпілої; зауважила про те, що їй відомі факти побиття обвинуваченим потерпілої й раніше, до цього випадку.

Також слід вказати, з приводу посилань в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що свідок ОСОБА_15 не змогла пояснити визначення слова «гематома», і їй взагалі невідомо, що це таке, - зауважується про таке.

З матеріалів кримінального провадження убачається, свідок суду першої інстанції повідомила, що бачила на голові потерпілої, зокрема, синяк червоного кольору зправа, тім`яної частини голови.

Вказане свідчить, що, навіть якщо допустити незнання свідком значення терміну «гематома», свідок, вочевидь, розуміє поняття слова «синяк», та те, що у потерпілої малися ушкодження на голові.

Тобто, крім показань потерпілої та неповнолітнього свідка, наявні показання й означених свідків, що підтверджують протиправну поведінку обвинуваченого.

Щодо того, що судом не піддано сумніву показання потерпілої ОСОБА_8 та її доньки неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , - зазначається наступне.

Показання потерпілої та неповнолітнього свідка цілком узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, як із показаннями свідків, що їх наведено та оцінено вище, так із письмовими доказами у справі.

Зокрема, потерпіла та неповнолітній свідок протягом всіх стадій кримінального провадження надавали послідовних та незмінних показань, зокрема те підтверджується й дослідженими судом першої інстанції протоколами проведення слідчих експериментів за участю цих учасників кримінального провадження.

Крім того, потерпілу ОСОБА_8 попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань в судовому засіданні та приведено до присяги (аркуш провадження 52, том 2, журнал судового засідання), попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань в судовому засіданні й неповнолітнього свідка ОСОБА_13 (ті ж аркуші провадження).

Відтак, підстави піддавати сумніву показання означених осіб відсутні, як і відсутні підстави вважати. що ці особи умисно обмовили обвинуваченого.

В апеляційній скарзі особа, яка її подала, вказує, що судом також не усунено протиріч в показаннях потерпілої та обвинуваченого щодо нанесення та кількості нанесених ударів.

Враховуючи повне заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, - умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої, тобто, - повне заперечення ним спричинення будь-яких ударів потерпілій взагалі, - суд першої інстанції вочевидь позбавлений можливості усунути суперечності у показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 (яка підтверджує нанесення їй тілесних ушкоджень) щодо нанесення останній обвинуваченим та кількості нанесених ним ударів потерпілій.

Тому, за обставин повного заперечення вини обвинуваченим, саме з метою з`ясування дійсних обставин справи та усунення всіх можливих суперечностей, судом першої інстанції повністю досліджено зібрані докази у кримінальному провадженні та оцінено їх у сукупності.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката в інтересах обвинуваченого свого підтвердження під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції не знайшли.

При призначенні судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та належно врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке є умисним злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, розлучений, згідно із рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.08.2017 року ОСОБА_7 позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимостей, відсутність обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання обвинуваченому.

Враховано судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому, й висновок органу пробації щодо обвинуваченого, відповідно до якого встановлена можливість виправлення ОСОБА_7 без обмеження волі на певний строк, інформація зібрана в процесі складання досудової доповіді свідчить про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 позитивних ресурсів для подальшого виправлення, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, як і рівень небезпеки обвинуваченого для суспільства, оцінюється як середній.

На підставі врахованих обставин суд першої інстанції визначив обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, яке у даному випадку є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, вочевидь не є надмірним, є виваженим за суворістю, та є таке, що відповідає меті покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України під час судового розгляду судом першої інстанції, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - не встановлено.

Відтак, враховуючи зазначене вище, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4