Єдиний унікальний номер 448/980/17
Провадження № 1-кп/448/20/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,
та представника потерпілого-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 09.06.2017 року о 16.00 год., перебуваючи на території пасовища в с.Золотковичі Мостиського району Львівської області, поблизу господарства ОСОБА_7 , що знаходиться по АДРЕСА_2 у вказаному населеному пункті, під час конфлікту із ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому декілька ударів рукою та дерев`яною палицею по голові, внаслідок чого спричинив такому синець на лобі справа, що відноситься згідно висновку експерта за №93/2017 від 16.06.2016 року до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та заперечив обставини, викладені в обвинувальному акті та оголошені прокурором. Показав, що між ним та потерпілим ОСОБА_5 постійно виникають конфлікти з приводу утримання та випасання свійських тварин (його, обвинуваченого, - гусей, а потерпілого, - телят та кіз). 09 червня 2017 року він вигнав корову на пасовище та повертався вулицею Загородня в с.Золотковичі Мостиського району. Побачив, що потерпілий ОСОБА_5 дерев`яною тичкою б`є та відганяє його, обвинуваченого, гусей з пасовища, що неподалік господарства ОСОБА_7 , а тому побіг туди з метою припинити такі дії потерпілого. Намагався зупинити ОСОБА_5 , а він у відповідь став виражатись нецензурною лайкою і напав на нього, вдаривши його, обвинуваченого, тичкою по голові. В подальшому потерпілий став дряпати його, обвинуваченого, руки. Не стерпів такої поведінки потерпілого, а тому схопив його за руки та потягнув за собою, внаслідок чого потерпілий впав на землю. Коли потерпілий піднявся, то продовжував поводитись агресивно та намагався нанести йому, обвинуваченому, удар в пах. Уникнувши удару, з метою свого захисту наніс потерпілому один удар долонею руки по лобі. Зазначив, що дерев`яної палиці при собі не мав, а лише тонкий прут, яким не наносив потерпілому жодних ударів. При завершенні конфлікту до них прийшов ОСОБА_8 . Потерпілий, побачивши ОСОБА_8 , став втікати з пасовища. Просить суд його не карати, оскільки вказані дії він вчиняв з метою самозахисту.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому, його вина є доведеною в судовому засіданні повністю показаннями потерпілого, свідків, протоколами слідчих та судових дій.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 09.06.2017 року близько 16.00год. побачив гусей, які належать обвинуваченому ОСОБА_4 та які їли корм для підгодівлі його, потерпілого, власних свійських тварин. Вирішив відігнати гусей ближче до господарства обвинуваченого. У цей час, коли намагався відігнати гусей, побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , який з криком біг через подвір`я ОСОБА_7 . Підбігши, обвинувачений одразу наніс йому, потерпілому, три удари дерев`яною палицею (тичкою) та рукою по голові, в результаті яких він впав на землю. У відповідь не наносив обвинуваченому жодних ударів. Коли на їхні крики прийшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , то він пішов до свого господарства. Вдома виявив відсутність зубного протезу з нижньої щелепи. Вважає, що втратив такий в ході конфлікту з обвинуваченим. Згодом зателефонував в поліцію та повідомив про протиправні дії ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні, показав, що 09.06.2017 року о 16.00 год. перебував біля власного житлового будинку разом з другом ОСОБА_10 . Побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , котрий виганяв корову на пасовище. Згодом побачив, що останній з криком біжить через їхнє подвір`я на пасовище. При цьому обвинувачений кричав в адресу потерпілого ОСОБА_5 , який у той момент відганяв з пасовища належних ОСОБА_4 гусей. В подальшому ОСОБА_4 напав на ОСОБА_5 та вдарив його чи то рукою, чи то палицею по голові. Чим саме наніс удар не зауважив, оскільки перебував на відстані близько 30м від них. Далі він, свідок, разом з ОСОБА_10 , побігли до батька останнього та повідомили про конфлікт між вказаними особами. Через деякий час (близько 5 хвилин) вони разом з ОСОБА_8 повернулися на пасовище, де побачили, що потерпілий ОСОБА_5 піднімався з землі, а обвинувачений перебував від нього на відстані близько 5 м. При цьому вони обоє кричали і сварилися між собою. Будь яких інших осіб на пасовищі не було.

Свідок ОСОБА_8 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні, показав, що 09.06.2017 року перебував вдома. Близько 16.00 год. прибіг його син ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 та повідомили, що на пасовищі б`ються обвинувачений ОСОБА_4 з потерпілим ОСОБА_5 . Коли вийшов на подвір`я, звідки простежується пасовище, то побачив як вони обоє шарпають один одного за одяг та почув сварку з приводу випасання гусей. Коли підійшов ближче, то вони припинили сварку і порозходились. Обставин побиття обвинуваченим потерпілого не бачив.

Надані потерпілим та свідками показання не містять суперечностей, узгоджуються з суттю обвинувачення.

Суд також детально, повно та всебічно дослідив всі докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту. Зокрема, наступні.

Заяву потерпілого ОСОБА_5 про початок кримінального провадження у формі приватного обвинувачення від 13.06.2017 року відносно ОСОБА_4 та внесення цих відомостей до ЄРДР, чим стверджується час і місце вчинення злочину. (а.с.63).

Висновок експерта за №93/2017 від 16.06.2017 року, з якого відомо, що у ОСОБА_5 при судово-медичному огляді виявлено синець на лобі справа, який міг виникнути 09.06.2017р. від контакту з тупим предметом та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних про утворення вказаних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту немає. На тілі ОСОБА_5 виявлено не менше одного місця прикладання тупого предмета (а.с.62).

Протокол проведення слідчого експерименту із фототаблицею до нього з потерпілим ОСОБА_5 від 21.06.2017р., де він розказав та показав, коли, де саме, чим саме та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв йому (потерпілому) тілесні ушкодження (а.с.56).

Суд не приймає до уваги доводів обвинуваченого ОСОБА_4 щодо невизнання ним своєї вини та заперечення обставин, викладених в обвинувальному акті, з огляду на наступне. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що в зазначений день і час мав місце конфлікт між ним та потерпілим ОСОБА_5 , який виник з приводу утримання і випасання гусей, та в ході якого наніс потерпілому удар рукою в лобну ділянку голови. Доводи ж обвинуваченого щодо не нанесення потерпілому будь-яких інших ударів та щодо вимушеності такої його протиправної поведінки з метою захисту від дій (побиття) з боку потерпілого ОСОБА_5 , суд розцінює як надумані, оскільки не підтверджені жодними належними доказами. Таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 суд оцінює критично, як обрану ним форму захисту, спрямовану на зменшення своєї участі у скоєному та уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Показання обвинуваченого суд вважає такими, що суперечать іншим зібраним по справі доказам, оскільки такі спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем даних подій, протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 , а також висновком судово-медичного експерта №93/2017 від 16.06.2017 року, із якого вбачається, що у потерпілого виявлено синець на лобі справа, не довіряти яким у суду немає підстав, які є логічними, послідовними, переплітаються між собою, відтворюючи реальну картину події, що мала місце між обвинуваченим та потерпілим цього дня.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він своїми умисними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховується судом також, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем свого проживання, де проживає разом з матір`ю, яка є особою похилого віку, котрою він опікується, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину. Крім того, суд враховує поведінку потерпілого до та під час вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_4 .

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, в тому числі і те, що обвинувачений ніде не працює та до нього не доцільно застосовувати покарання у виді штрафу, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді громадських робіт.

Такий вид покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Речових доказів та процесуальних витрат немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд пр отягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1