Дата документу Справа № 334/6872/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1291/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/6872/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0004699 від 23.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Строк тримання ОСОБА_8 під вартою ухвалено рахувати з 23.10.2017 року о 00 годині 20 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 21.12.2017 року о 00 годині 20 хвилин.

Згідно зі змістом судового рішення, до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0004699 від 23.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий просив обрати у відношенні підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній є особою раніше судимою, вчинив тяжкий злочин, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі понад 5 років, існують ризики, що залишаючись на волі він не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, може вчинити інший злочин, переховуватися від слідства.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вважав доведеним існування ризиків того, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність; може мати наміри щодо переховування від органів слідства та суду; оскільки він є знайомим з потерпілим, то є ризик здійснення тиску на потерпілого, свідків. Таким чином, з урахуванням наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному провадженні, віку і стану здоров`я підозрюваного, відсутності міцних соціальних зв`язків підозрюваного, відсутності постійного місця роботи, наявності судимостей, майнового стану підозрюваного, слідчий суддя вважав доцільним обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , оскільки більш м`які заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважав можливим не призначати розмір застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить переглянути ухвалу слідчого судді та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Вказує, що потерпілий звинувачує його в крадіжці телефону, якої він не скоював. Зазначає, що під час його конфлікту з потерпілим відбулась бійка, під час якої потерпілий міг загубити телефон. Крім того, коли приїхали працівники патрульної поліції та провели обшук, в нього нічого не вилучали.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

При розгляді клопотання слідчого слідчий суддя дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною 5 ст. 176 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо взяття під варту ОСОБА_8 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри та вагомість наявних доказів у вчиненні ним тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному провадженні, вік і стан здоров`я підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, відсутність постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного, взято до уваги факт того, що ОСОБА_10 є раніше судимим.

Слідчий суддя прийшов до переконання про доведеність існування ризиків того, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, або може схилитись до наміру переховуватися від органів слідства та суду, враховуючи тяжкість можливого призначення покарання, що йому загрожує у випадку визнання судом його винним, а також ризику здійснення тиску на потерпілого, свідків, а отже прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, і тому обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Таким чином, задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків, вказаних в клопотанні.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів підозрюваного на предмет необґрунтованості підозри, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Натомість, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише те, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Колегія суддів перевірила доводи апелянта щодо обґрунтованості висунутої йому підозри та встановила, що підозра у скоєнні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, на час розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу, обґрунтовувалася показами свідків, потерпілого, протоколом впізнання особи за фотознімками, про що і було зазначено в оскаржуваному судовому рішенні.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , в частині обґрунтованості підозри, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою довів слідчому судді обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Рішення слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав до задоволення апеляційної скарги підозрюваного за викладеними в ній мотивами.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0004699 від 23.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та до останнього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя, з 23.10.2017 року з 00 годин 20 хвилин до 21.12.2017 року до 00 годин 20 хвилин залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4