Провадження №1-кп/760/1304/18
Справа № 760/6365/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальні акти у кримінальних провадженнях внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001402 від 07.02.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин,Чернігівської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, дітей не має, працюючого оператором заправки « КЛО», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Так, 07.02.2018 року,приблизно об 11 годині 44 хвилини обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «ЕКО», що за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, будинок № 1, де у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 своєю правою рукою взяв, з полиць зазначеного вище магазину, дві скляні пляшки віскі «Jameson» 0,7 літра, вартість яких складає 762,30 гривні без ПДВ та 914,76 гривень з ПДВ, що належить ТОВ «ЕКО», які ОСОБА_4 , тримав у своїй правій та лівій руці, пройшов повз сигнальну рампу, яка спрацювала шляхом надання відповідного звукового сигналу, не сплативши за відкрито викрадене ним майно, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
У подальшому, ОСОБА_4 з зазначеним вище майном намагався покинути приміщення магазину ТОВ «ЕКО», що за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, будинок № 1, однак виконавши усі дії, які останній вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_4 обернути відкрито викрадене ним майно на свою користь не встиг, так як був затриманий охоронцями магазину ТОВ «ЕКО».
У результаті злочинних дій ОСОБА_4 , спричинив ТОВ «ЕКО» майнової шкоди на загальну суму 762,3 грн. без ПДВ, 914,76 грн. з ПДВ.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення ним не було доведене до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини його вчинення які викладені в обвинувальному акті .

Просив суд, суворо його не карати та призначити покарання у виді мінімального штрафу, так як він працює та має вагітну дружину.

Представник потерпілого ТОВ «ЕКО» у особі ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювались обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те,що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини провадження ,які ніким не оспорюються.

Суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 : позитивну характеристику з місця проживання, відомості про те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини,що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, спосіб життя (працює, позитивно характеризується за місцем проживання, має вагітну дружину, раніше не судимий) та те, що матеріальна шкода не завдана, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,а саме класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті ч.2 ст.15,ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу.

Міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити без змін.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів в кримінальному провадженні вирішено,згідно положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.368-371,373,374,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (семи десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто ) грн. в дохід держави.

Міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Речовий доказ: дві скляні пляшки віскі «Jameson» 0,7 літра , передані на зберігання матеріально відповідальному працівнику ТОВ «ЕКО» залишити у власності ТОВ « ЕКО».
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок,якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: