20. 11. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві, клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.
Представник заявника в судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав зазначених клопотанні та просив про його задоволення.
Слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.
Прокурор Київської місцевої прокуратури №9 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, приходить до наступного висновку.
Заявник вважає вказаний арешт накладений на майно ОСОБА_4 необґрунтованим та неправомірним посилаючись на те, що ОСОБА_4 не є підозрюваною в рамках кримінального провадження в якому накладено арешт, а також на те, що арешт майна призвів до зупинення правомірної підприємницької діяльності десяти товариств, чотирьом іноземним компаніям, та колцентру, які орендують офісні приміщення в арештованій будівлі, будинку АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим просив про скасування вказаного арешту, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, самовільно, всупереч установленому законом порядку здійснюють будівельні роботи по надбудові 5-го поверху будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Вбачається, що слідчий в поданому клопотанні про арешт майна посилається на порушення будівельних норм, на що слід зазначити наступне.
Так вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 є введеним в експлуатацію, та не передбачається його реконструкція, положення ДБН В.2.2-15-2005 по відношенню до існуючої будівлі не є некоректними та не доречними.
Проведеним 15.09.2017 р. оглядом земельної ділянки, на який посилається в поданому клопотанні про арешт майна слідчий, встановлено що 4-х поверхова капітальна будівля помаранчевого кольору введена в експлуатацію. На даху будівлі існує 4-х метрова металева конструкція, яка перекривається металевими профілями сірого кольору. Також встановлено, що паспорт об`єкту відсутній.
Згідно Постанови від 7 червня 2017 р. № 406, Кабінету Міністрів України, пункту 2, роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкції не потребує документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
Металевими профілями сірого кольору є лати, які, згідно технології покрівельних робіт, встановлюють перед влаштуванням верхнього ізоляційного шару. Лати не є несучими елементи будівлі, та відносяться до покрівельних матеріалів.
Оскільки виконуються роботи по заміні покрівлі, і в даному випадку не передбачається втручання в несучі конструкції будівлі, документи, що дають право на виконання будівельних робіт, згідно пункту 2, Постанови Кабінету Міністрів України № 406, від 7 червня 2017 р., не потребуються та об`єкт після закінчення робіт по заміні покрівлі не підлягає введенню в експлуатацію.
Вбачається, що власником арештованого майна є ОСОБА_4 , яка не є підозрюваною в рамках кримінального провадження в якому постановлено ухвалу про арешт майна.
Встановлено, що арешт майна призвів до зупинення підприємницької діяльності десяти товариств, чотирьом іноземним компаніям, та колцентру, які орендують офісні приміщення в арештованій будівлі, будинку АДРЕСА_1 .
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище, зважаючи на обставини справи вбачається, що на даний час відсутні підстави для арешту вищезазначеного майна, а тому подане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1