Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7/18
У Х В А Л А

25 січня 2018 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 6 грудня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою, в якій просить скасувати постанову від 6 грудня 2017 року, винесену прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 22 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0000250 та зобов`язати відповідну уповноважену особу сторони обвинувачення у кримінальному провадженні №0000250 провести слідчу дію за участю ОСОБА_4 та його захисників допитати в якості свідка ОСОБА_6 , який допомагав ОСОБА_7 в оформленні, виготовленні, перевезенні, зберіганні та передачі будівельної документації для будівництва будинку на території КВ «Пуща-Водиця» ДУС.

В обґрунтування скарги зазначено, що 22 листопада 2017 року ОСОБА_4 поштою до ГПУ направлене клопотання, в якому просив виконати процесуальну дію передати кримінальне провадження до іншого органу досудового розслідування НАБУ та допитати в якості свідка ОСОБА_8 .

За результатами розгляду вказаного клопотання прокурором відділу ГПУ ОСОБА_5 винесено незаконну постанову від 6 грудня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання.

Незаконність вказаної постанови полягає у недотриманні прокурором відділу ОСОБА_5 вимог п.2 ч.5 ст.110КПК України, оскільки в її мотивувальній частині не містяться відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотивів її прийняття, їх обґрунтування та мається незаконне посилання на положення цього Кодексу. Вказана постанова винесена поза межами повноважень прокурора відділу ОСОБА_5 , оскільки в його повноваження не входить вирішення відповідних питань.

У судовому засіданні захисник підтримав доводи своєї скарги та наполягав на її задоволенні. Зауважив, що прокурором грубо порушується право на захист ОСОБА_4 , оскільки проведення досудового розслідування неналежним органом створює ряд незручностей для учасників кримінального провадження та перешкоджає належній участі в кримінальному провадженні сторони захисту. Окремо наголосив на невідповідності оскаржуваної постанови прокурора вимогам законодавства щодо обґрунтованості та вмотивованості.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника та наполягав на задоволенні скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, що згідно ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_4 , дослідивши надані слідчому судді письмові докази, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим підрозділом прокуратури Черкаської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000250, в рамках якого ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.197-1, ч.5 ст.27 ч.2 ст.197-1, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28 ч.3 ст.197-1, ч.5 ст.27 ч.3 ст.209 КК України. До складу групи прокурорів, що здійснюються процесуальне керівництво кримінального провадження входить прокурор Генеральної прокуратури України, ОСОБА_5 .. Старшим групи прокурорів є заступник Генерального прокурора України ОСОБА_9 ..

22 листопада 2017 року ОСОБА_4 поштою до ГПУ направлене клопотання, в якому просив виконати процесуальну дію передати кримінальне провадження до іншого органу досудового розслідування НАБУ та допитати в якості свідка ОСОБА_8 .

За результатами розгляду вказаного клопотання прокурором відділу ГПУ ОСОБА_5 винесено незаконну постанову від 6 грудня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання.

Аналіз змісту КПК України свідчить, що його норми не передбачають компетенції суду (слідчого судді) втручатися в порядок визначення органу досудового розслідування, оскільки це є виключним повноваженням сторони обвинувачення. Зазначений висновок обумовлюється і порядком розгляду спорів про підслідність, який визначений ч.5 ст.218 КПК України.

Отже питання визначення органу досудового розслідування є компетенцією прокурора, який бере участь у кримінальному провадженні. Враховуючи зазначене, слідчий суддя не втручаючись у зміст такої компетенції при розгляді скарги перевіряє лише дотримання відповідною службовою особою процедури прийняття такого рішення та наявності у такої особи правомочності його прийняття.

Таким прокурором є відповідні посадові особи прокуратури, які визначаються згідно положень ст.37 КПК України. При цьому за змістом даної норми закону в кримінальному провадженні може брати участь група прокурорів, але кожен з яких згідно ст.ст.36, 37 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

В даному випадку прокурор ОСОБА_5 входить до складу групи прокурорів в кримінальному провадженні №0000250, а відтак кожен має рівний обсяг компетенції щодо розгляду клопотань сторони захисту. Таким чином доводи захисника щодо неповно важності прокурора ОСОБА_5 вирішувати клопотання сторони захисту про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування є помилковим.

До того ж аналіз змісту оскаржуваної постанови прокурора свідчить, що вона відповідає вимогам ст.110 КПК України в частині мотивування та обґрунтування висновків прокурора. В цьому контексті доводи захисника про наявність в оскаржуваній постанові прокурора посилань на норми КПК України, які не регулюють вирішуваного процесуального питання, не спростовують загальних ознак відповідності такого рішення вимогам законності, а тому не є підставою для його скасування.

Що стосується вимоги скаржника зобов`язати відповідну уповноважену особу сторони обвинувачення у кримінальному провадженні №0000250 провести слідчу дію за участю ОСОБА_4 та його захисників допитати в якості свідка ОСОБА_6 , який допомагав ОСОБА_7 в оформленні, виготовленні, перевезенні, зберіганні та передачі будівельної документації для будівництва будинку на території КВ «Пуща-Водиця» ДУС, то слідчий суддя вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до положень ст.223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

З аналізу положень норм ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають стороні захисту право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони захисту визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

Натомість частиною третьою статті 93 КПК України передбачено право сторони захисту на самостійне збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок, здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

За таких обставин доводи сторони захисту, що внаслідок відмови у задоволенні їх клопотання про проведення слідчої дії допиту свідка , сторона обвинувачення позбавляє їх права на захист є необґрунтованими. В цьому контексті слід враховувати, що кримінальне провадження ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та забезпеченні доведеності вини. Відповідно до зазначеного принципу ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (ст.17 КПК України).

Варто звернути увагу, що з огляду на зміст принципу змагальності та порядок збирання доказів в кримінальному провадженні, сторона захисту не позбавлена можливості самостійно отримувати докази, які має намір використати для спростування обвинувачення. Такі докази можуть зберігатись у сторони захисту і мають бути надані стороні обвинувачення лише під час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 6 грудня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 30 січня 2018 року

Слідчий суддя: ОСОБА_1