УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №292/101/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корчівка, Червоноармійського району, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 10.07.2013 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, судимість не знята та не погашена;
- 20.07.2016 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,
-засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2016 року, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 3 (три ) роки 10 (десять) місяців позбавлення волі.
Зараховано у строк остаточно призначеного ОСОБА_8 за сукупністю злочинів покарання, частково відбуте за попереднім вироком Богунського райсуду від 20.07.2016 року, в період з 18.12.2015 року по 26.11.2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 термін його перебування в "Житомирській установі виконання покарань №8" відповідно до п.п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України, як особі, яка відбуваючи покарання, перебувала в установі попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій, участі у судовому розгляді кримінального провадження з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення, за два дні відбування покарання, починаючи з 27.11.2016 року по день набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів, -
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, призначивши йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Вважає вирок суду першої інстанції занадто суворим. Зазначає, що свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та відшкодував потерпілому ОСОБА_9 завдані збитки, про що свідчить заява останнього, в якій потерпілий просив суворо його не карати. Також просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою по день набрання вироком законної сили.
В запереченні прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 на апеляційну скаргу обвинуваченого йдеться про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 . Вважає вирок суду першої інстанції законним.
Згідно вироку суду, 22 жовтня 2015 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_8 , знаходився біля домоволодіння ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане з незаконним проникненням у житло.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_8 , без розриву в часі, підійшов до вказаного житлового будинку, та пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, руками пошкодив віконну шибку і через отвір незаконно проник у житло, яке належить на праві власності ОСОБА_9 .
Знаходячись у вказаному будинку та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , оглянувши приміщення кімнати, зі столу викрав мобільний телефон марки "Nokia 1112" вартістю 427 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора зв`язку "Київстар-Діджус" вартістю 17 грн. та грошові кошти в сумі 430 грн., що належали ОСОБА_9 .
В подальшому ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 874 грн.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у житло, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду. Заперечень щодо розгляду провадження у його відсутності не надав.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав щире каяття та часткове відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено. Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 за місцем відбуття покарання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий до покарання у виді позбавлення волі, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого, який не наполягав на суворості покарання.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому обрав останньому покарання в межах наближених до мінімального розміру санкції інкримінованого йому злочину у виді позбавлення волі.
З наведеним висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд та вважає, що призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не можна визнати несправедливим внаслідок суворості.
Доводи апелянта про те, що судом не враховано його щире каяття та думку потерпілого, апеляційний суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки місцевим судом вказані обставини було враховано при призначенні покарання.
Також, місцевим судом вірно застосовано правила ч.4 ст. 70 КК України та визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 20.07.2016 року, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин до його засудження вироком Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2016 року, за яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо зарахування йому строку попереднього ув`язнення з моменту обрання запобіжного заходу безпідставні.
Так, з резолютивної частини вироку суду першої інстанції, з урахуванням ухвали Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.07.2017 року, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 термін його перебування в "Житомирській установі виконання покарань №8" відповідно до п.п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України, як особі, яка відбуваючи покарання, перебувала в установі попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій, участі у судовому розгляді кримінального провадження з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі, починаючи з 27.11.2016 року по день набрання вироком законної сили. Вказані строки попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджуються матеріалами кримінального провадження (а.п.10 т.2). Інших строків попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_8 , які підлягають зарахуванню, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з матеріалів кримінального провадження не вбачається та апелянтом не наводиться.
Таким чином, колегією суддів за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не встановлено підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування чи зміни не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: