У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представників володільців майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001533 - старшого слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

10.11.2017 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що 10.11.2017 року неподалік с.Петрівка Ужгородського району здійснюється крадіжка піщано-гравійної суміші за допомогою декількох великогабаритних автомобілів марки «КАМАЗ» та «КРАЗ», а також спеціального трактора.

В ході виїзду СОГ на місце події встановлено, що на узбіччі дороги, що між селами Тисауйфалу та Петрівка знаходяться три великогабаритні транспортні засоби, а саме: «КАМАЗ» модель 65115, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску; «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_2 , 1982 року випуску; «КРАЗ» модель 65055, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску. На момент огляду встановлено, що у кузовах всіх 3-ох транспортних засобах наявна піщано-гравійна суміш. Біля вказаних транспортних засобах на момент огляду знаходилися їх водії - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які відмовилися від дачі будь-яких пояснень.
Після проведення огляду місця події, автомобілі були поміщенні на відповідальне зберігання під розписку до ПМП «Імай», що в м.Ужгород, вул.Болгарська, 81.
В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , автомобіль марки «КРАЗ» модель 65055, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску належить ПМП «ІМАЙ», юридична адреса м.Ужгород, вул.Залізнична, 4/22 кв.17. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , транспортний засіб марки «КАМАЗ» модель 65115, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, належить ПП «РЕМБУДСЕРВІС», юридична адреса: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 101. Транспортний засіб марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_2 , 1982 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , належить громадянці ОСОБА_11 , мешканці АДРЕСА_1 .
11.11.2017 року автомобілі марки «КАМАЗ» модель 65115, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_2 , 1982 року випуску, «КРАЗ» модель 65055, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, та піщано-гравійна суміш, яка є в їх кузовах, а також свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів до даних транспортних засобів визнано у кримінальному провадженні речовими доказами.

Слідчий зазначає, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищезазначені транспортні засоби, піщано-гравійна суміш, яка заходиться в їх кузовах та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «КАМАЗ» модель 65115, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, із піщано-гравійною суміші в його кузові та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_5 , який належить ПП «РЕМБУДСЕРВІС», юридична адреса: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 101; транспортний засіб марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_2 , 1982 року випуску, із піщано-гравійною суміші в його кузові та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_6 , який належить громадянці ОСОБА_11 , мешканці АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки «КРАЗ» модель 65055, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, із піщано-гравійною суміші в його кузові та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_4 , який належить ПМП «ІМАЙ», юридична адреса м.Ужгород, вул.Залізнична, 4/22 кв.17.
Під час розгляду клопотання про арешт майна у судовому засіданні слідчий заявлене клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Представник володільця майна ПП «РЕМБУДСЕРВІС» ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив, разом з тим, просив врахувати, що необхідним є можливість використовувати транспортний засіб для здійснення підприємницької діяльності.
Представники володільця майна ОСОБА_11 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив, разом з тим, просив врахувати, що необхідним є можливість використовувати транспортний засіб для здійснення підприємницької діяльності.
Представник володільця майна ПМП «ІМАЙ» ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив, разом з тим, просив врахувати, що необхідним є можливість використовувати транспортний засіб для здійснення підприємницької діяльності.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого з приводу внесеного ним клопотання, пояснення представників володільців майна, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001533 від 11 листопада 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

10 листопада в ході огляду місця події - на узбіччі дороги, що між селами Тисауйфалу та Петрівка Ужгородського району були виявлені три великогабаритні транспортні засоби, а саме: «КАМАЗ» модель 65115, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску; «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_2 , 1982 року випуску; «КРАЗ» модель 65055, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску. На момент огляду встановлено, що у кузовах всіх 3-ох транспортних засобах наявна піщано-гравійна суміш. Дані транспортні засоби, із піщано-гравійною сумішу були вилучені та поміщенні на відповідальне зберігання під розписку до ПМП «Імай», що в м. Ужгород, вул. Болгарська, 81.
Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 від 11 листопада 2017 року автомобілі марки «КАМАЗ» модель 65115, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_2 , 1982 року випуску, «КРАЗ» модель 65055, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, піщано-гравійну суміш, яка знаходиться в їх кузовах, та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів до даних транспортних засобів визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчим доведено, що вилучені в ході огляду місця події транспортні засоби, з свідоцтвами про їх реєстрацію, та піщано-гравійна суміш мають значення речових доказів у кримінальному проваджені №0001533 та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки могли зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників (володільців) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчий судді вважає, що заборона користуватися транспортними засобами може завдати надмірного обмеження прав власників (володільців) майна. Заборона розпорядження вказаними транспортними засобами забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.

Крім того, володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному №0001533 - старшого слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 10.11.2017 року в ході огляду місця події майно, а саме:

- транспортний засіб марки «КАМАЗ» модель 65115, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, із піщано-гравійною суміші в його кузові та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_5 , який належить ПП «РЕМБУДСЕРВІС», юридична адреса: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 101;
- транспортний засіб марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_2 , 1982 року випуску із піщано-гравійною суміші в його кузові та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_6 , який належить громадянці ОСОБА_11 , мешканці АДРЕСА_1 ;
- транспортний засіб марки «КРАЗ» модель 65055, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, із піщано-гравійною суміші в його кузові та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_4 , який належить ПМП «ІМАЙ», юридична адреса м. Ужгород, вул. Залізнична, 4/22 кв.17,
із забороною розпорядження, але без заборони законних володільців права користування вказаними транспортними засобами, а саме: марки «КАМАЗ» модель 65115, д.н.з. НОМЕР_1 , марки «КАМАЗ» модель 5511, д.н.з. НОМЕР_2 , марки «КРАЗ» модель 65055, д.н.з. НОМЕР_3 , до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1