Справа № 191/394/18
Провадження № 1-кс/191/44/18
У Х В А Л А
іменем України
06 лютого 2018 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, а також перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 04.02.2018 року приблизно о 04-00 годині на дільниці автошляху М-18 сполученням "Харків-Сімферополь-Ялта-Алупка" біля с. Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, невстановлена особа, шляхом вільного доступу, таємно викрала металеві стовпи з дорожнього відбійника, чим спричинила матеріальний збиток.

За даним фактом 04 лютого 2018 року відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування.

04.02.2018 року о 04 годині 35 хвилин, в ході проведення огляду автомобіля ВАЗ 21013 державний знак НОМЕР_1 бежевого кольору власник ОСОБА_5 . В багажнику автомобіля було виявлено: металеві стовпчики опори в кількості 9 шт, дві металеві труби, кувалду.

Вилучене в ході проведення огляду місця події, а саме автомобіль ВАЗ 21013 державний знак НОМЕР_1 бежевого кольору власник ОСОБА_5 , кувалда є предметами, які являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення, і згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ може зберігатися у сторони кримінального провадження, якщо він добровільно наданий, або на підставі судового рішення. Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, речі, вилучені в ході проведення огляду, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вилученого майна, є забезпечення належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження, та фактичне позбавлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вилучене в ході проведення огляду місця події, саме автомобіль ВАЗ 21013 державний знак НОМЕР_1 бежевого кольору власник ОСОБА_5 , кувалда, є предметами, які являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення, таким чином не може бути повернутий особі, причетній до вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникає необхідність у накладенні арешту на зазначене майно на підставі ст. 170 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, просить суд накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, а саме автомобіль ВАЗ 21013 державний знак НОМЕР_1 бежевого кольору власник ОСОБА_5 , кувалда, які 04.02.2018 року тимчасово вилучені в ході огляду місця події.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Власник майна не з`явився

Слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання без участі власника майна, оскільки їх неявка не перешкоджає його розгляду.
Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, знаходить, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження /ч. 1 ст. 170 КПК України/.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до частин 1-3 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості , які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України /арешт майна допускається з метою збереження речових доказів/, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів клопотання, виявлені та вилучені під час проведення 04.02.2018 огляду події автомобіль ВАЗ 21013 державний знак НОМЕР_1 бежевого кольору власник ОСОБА_5 та кувалда є речовими доказами у кримінальному провадженні .
Тому для ефективного розслідування орган досудового слідства має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
При цьому, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Слідчий суддя, врахувавши ці положення закону та обставини кримінального провадження, а саме ті, що існує необхідність у забезпеченні збереження вилученого майна, вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити та накласти арешт на відповідне майно.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме автомобіль ВАЗ 21013 державний знак НОМЕР_1 бежевого кольору власник ОСОБА_5 та кувалду, які 04.02.2018 року тимчасово вилучені в ході огляду місця події.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі в 5-тиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1