Справа № 359/446/18
Провадження № 1-кс/359/122/2018
У Х В А Л А
«23» січня 2018 року м.Бориспіль
слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3
представника ОСОБА_4
розглянувши в приміщенні суду з проведенням повної технічної фіксації судового засідання, клопотання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна,
в с т а н о в и в :
До слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_6 , який є представником володільця майна ОСОБА_5 , про часткове скасування арешту на майно.
Вважає арешт на земельні ділянки з вказаними вище кадастровими номерами, що розташовані в м. Борисполі Київської області власником яких, згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, є ОСОБА_5 та заборона здійснювати будівництво на вказаних земельних ділянках є необґрунтованим та неправомірним, так як ОСОБА_5 є добросовісним набувачем вказаних земельних ділянок відповідно до Договору купівлі-продажу.
В судовому засіданні представник заявника підтвердив викладені в клопотанні обставини та просив їх задовольнити.
Слідча заперечила проти задоволення даного клопотання та просила в його задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Пунктом 18 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод чи інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
За змістом положень КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вищевказані положення кримінально - процесуального Закону узгоджуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна..
Відповідно до п. 3 ч. 2 вказаної статті у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Слідчий вмотивував свої клопотання про накладення арешту на вказані вище земельні ділянки тим, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення їх повернення державі та проведення оціночних експертиз, необхідно накласти арешт, що і було підставою для накладення арешту відповідно до ухвали слідчого судді від 03.11.2017 р.
Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, такий вид заходу кримінального провадження як арешт майна можливий лише щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність.
На даний час ОСОБА_5 не має жодного відношення до порушеного кримінального провадження, а відтак в даному випадку відсутні підстави для накладення арешту на належне йому майно.
Керуючись ст. 171, 172, 173,174, 175 КПК Країни, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1