Справа № 520/2581/18
Провадження № 1-кс/520/784/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 08.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05.03.2018 року в провадження слідчого суді надійшло клопотання прокурора про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, Одеською місцевою прокуратурою № 1 08.02.2018 року внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, за фактом проведення незаконних будівельних робіт на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор звертається з клопотанням про накладення арешту на майно, обґрунтовуючи клопотання тим, що об`єкт нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме квартира АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 є предметом злочину та з метою забезпечення відшкодування можливої шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно. Вказане клопотання, з метою забезпечення арешту майна, прокурор просить розглядати без виклику особи, яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні прокурор клопотання про накладення арешту майна підтримала у повному обсязі та просила слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з відповіді начальника Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 12.02.2018 року, за даними архіву та відділу загального листування управління дані щодо надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 31в, відсутні.

Таким чином викладене свідчить про наявність обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Крім того, слідчий суддя враховує, що майно, з клопотанням про накладення арешту на яке звертається прокурор, відповідає ознакам ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме є предметом можливого вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження.

Таким чином вищевикладене свідчить про можливість виконання завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в подальшому в рамках даного кримінального провадження може бути пред`явлено цивільні позови про відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, а саме в результаті проведення будівельних робіт на самовільно зайнятій земельній ділянці.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, зазначеного у клопотанні майна, враховуючи, що таке майно може бути визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження та є необхідним для встановлення предмету доказування, передбаченого ч. 1 ст. 91 КПК України, зокрема події кримінального правопорушення, беручи до уваги також, що в рамках даного кримінального провадження в подальшому може виникнути необхідність у відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, враховуючи також наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в цілях забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, клопотання прокурора підлягає задоволенню. Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна, слід розглянути без виклику особи, яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 08.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_4 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 01 із забороною проведення будь-яких будівельних робіт за вказаною адресою, а також забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Виконання ухвали покласти на прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження № 0000008 від 08.02.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1