Справа № 559/359/18
26 березня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
08 лютого 2018 року о 00 год. 15 хв. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, переслідуючи мету уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, перебуваючи по вул. Сурмичі, м. Дубно, Рівненської області запропонувавнадати службовим особам, а саме: інспекторам роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , неправомірну вигоду в сумі грошових коштів у розмірі 100 гривеньза невчинення ними з використанням наданого їм службового становища дій відносно ОСОБА_4 , а саме: нескладання постанови за ч.1 ст.126 КУпАП «Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами».
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.369 КК України як пропозиція службовим особам неправомірної вигоди за невчинення службовими особами в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь якої дії з використанням наданого їм службового становища.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим, суд виходить з наступного.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Щиро розкаюється у вчиненому. Також пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор і захисник у судовому засіданні просили затвердити дану угоду про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, шкода від якого завдана суспільним інтересам.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст. 369 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. Судові витрати відсутні.
Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 370, 374, 475 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 винним за ч.1 ст.369 КК України та призначити узгоджену міру покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень у дохід держави з розстрочкою виплати по 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. щомісячно строком на 10 (десять) місяців.
Речові докази у справі: відеозапис із нагрудних відеореєстраторів інспекторів роти №1 батальйону УПП в Рівненській області Департаменту УПП Національної поліції України, поміщений на оптичний DVD-R диск, - зберігати у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Суддя: