Справа № 204/6854/17
Провадження № 1-в/204/1580/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.06.2016 засуджений за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі та штрафу в сумі 850 гривень,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
В обгрунтування заяви зазначив, що вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.06.2016 його було засуджено за ч.2 ст.309 КК України, на підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн. На даний час він відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4, відбув більше 1/3 строку покарання, працевлаштований працівником банно-прального комплексу установи, до праці має сумлінне ставлення, проявляє корисну ініціативу, має родину, вину у скоєному злочині усвідомив, став на шлях виправлення.
Засуджений в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.
Представник установи заперечував проти задоволення заяви, оскільки засуджений має негативну характеристику. Зазначив, що засуджений мав стягнення, які хоч і погашені за плином часу, проте його поведінка не покращилась.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання. Свою позицію мотивував тим, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки мав два стягнення, після стягнень немає заохочень, хоч вину у скоєному злочині і усвідомив, проте глибоко не кається. У зв`язку з чим, засуджений не став на шлях виправлення.
Суд, вислухавши думку засудженого, прокурора та представника установи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.06.2016 ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.309 КК України, на підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.12.2016 зазначений вирок залишено без змін, на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2016 по 05.12.2016 включно із розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Станом на 16.11.2017 засуджений відбув більше 1/3 строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Частиною 4 статті 82 КК України, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпровської установи виконання покарань №4, ОСОБА_5 відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпровської установи виконання покарань №4, за період відбування покарання характеризується негативно, не завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, мав два стягнення, які погашені за плином часу, працевлаштований працівником банно-прального комплексу установи, виконує встановлені законодавством вимоги представників установи, вину у скоєному злочині усвідомив.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Неухильне дотримання умов та правил поведінки під час відбування покарання є обов`язком всіх засуджених, але не є безумовним свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки такі обставини мають оцінюватись в сукупності з іншими: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.
З характеристики та пояснень представника установи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 хоч і ставиться до праці сумлінно, проте характеризується негативно, оскільки мав два стягнення, які хоч і погашені за плином часу, але поведінка засудженого не змінилася, він не завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи.
Також, вирішуючи питання щодо становлення особи на шлях виправлення, суд звертає увагу на той факт, що, як вбачається з наданої характеристики та пояснень самого засудженого, він хоч вину і усвідомив у вчиненні злочину, проте глибоко не кається.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з огляду на зазначене, не можна стверджувати, що засуджений додержується режиму відбування покарання та має сумлінну поведінку, а також не можна вважати, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, враховуючи той факт, що у відповідності до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, в разі, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст. 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1