Справа № 629/1183/18
Номер провадження 1-кс/629/406/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сурят» в особі директора ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,-
в с т а н о в и в :
02.03.2018 року директор ТОВ «Сурят» ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000023, посилаючись на те, що 30.05.2017 року ним прийнята постанова про закриття кримінального провадження, за його заявою про вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, яка отримана ним 01.03.2018 року.
Вважаючи, що слідчий необґрунтовано, без дослідження всіх обставин справи, закрив кримінальне провадження і просить скасувати зазначену постанову.
При цьому, посилається на те, що слідчим не було вжито жодних передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Його не було визнано потерпілим, що позбавило можливості користуватися обсягом прав наданих потерпілому, не було встановлено коло осіб, яких слід допитати для з`ясування обставин, які мають значення щодо вчинення злочину. Слідчим не було враховано, що у період часу з 06.01.2017 року по 12.01.2017 року ОСОБА_6 , шляхом вчинення ряду злочинних дій направлених на рейдерське захоплення ТОВ «Сурят» вчинено захоплення майна та корпоративних прав підприємства ТОВ «Сурят». 16.01.2017 року ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Сурят» на користь ОСОБА_7 . Крім того, 16.01.2017 року ОСОБА_6 у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчив заяву про передання своєї частки у статутному капіталі ТОВ «Сурят» на користь ОСОБА_7 .
Представник скаржника ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, пояснила, що в ході досудового розслідування, не було допитано засновника та керівника ТОВ «Сурят» ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , а також ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Також не було вирішено питання щодо визнання ТОВ «Сурят» в особі засновника ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Крім цього, не було зібрано доказів, документів у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , що стосуються обставин даного кримінального провадження, записів з камер відеоспостереження, при вчиненні нотаріальної дії. Вказує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були вчинені дії для зміни керівництва та засновника ТОВ «Сурят», які охоплюються ст. 209 КК України, згідно п. 1 ч. 2, п. 5 ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом». Крім того, слідчим не було враховано, що зазначені особи продовжували вчиняти ці дії, подаючи позов про зобов`язання товариства вчинити дії щодо державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв`язку зі зміною у складі учасників товариства.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили.
На адресу суду було надане кримінальне провадження № 0000023 від 18.02.2017 року за ч. 2 ст. 209 КК України, для огляду в судовому засіданні.
Вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити виходячи з наступного:
Виходячи з вимог ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Однією із форм закінчення досудового розслідування, виходячи з вимог ч.1 ст.283 КПК України, є його припинення шляхом закриття провадження.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Аналіз зазначених норм КПК в їх сукупності, дає підстави зробити висновок, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження повинне ґрунтуватися на всебічному та повному з`ясуванні всіх обставин справи, бути вмотивованим і в ньому повинно бути відображено, чому визнано, що подія, про яку повідомлялось заявником не мала місце чи що в ній відсутні ознаки складу злочину, а також наведені конкретні обставини, які виключають провадження по справі.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий, пославшись в постанові на те, що 14.01.2017 року слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області було накладено арешт на майно ТОВ Компанія «БОТіК», ТОВ «Сурят», ТОВ «Агробізнес-2010» в рамках кримінального провадження № 0000006 від 14.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що само по собі виключає вчинення будь-яких дій зазначених в ч. 1 ст. 209 КК України, закрив кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Проте, з таким висновком слідчого погодитись не можна, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом» - кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 209 КК України настає у разі вчинення хоча б однієї з таких дій, що передували легалізації (відмиванню) доходів: 1) фінансової операції з коштами або іншим майном, одержаними внаслідок вчинення предикатного діяння чи укладення угоди щодо них; 2) дій, спрямованих на приховання чи маскування: а) незаконного походження таких коштів або іншого майна; б) володіння ними; в) прав на такі кошти або майно; г) джерела їх походження; д) місцезнаходження; е) переміщення; 3) набуття, володіння або використання таких коштів чи іншого майна.
Відповідальність за зазначені дії настає лише у разі, коли кошти або інше майно, що є предметом легалізації, були одержані внаслідок вчинення предикатного діяння (передбаченого п. 1 примітки до ст. 209 КК, яке передувало легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом) і ці дії були вчинені умисно з метою надання правомірного вигляду володінню, використанню, розпорядженню такими коштами або майном, їх набуттю чи для приховання джерел їх походження.
Пунктом 7 зазначеної Постанови визначено, що укладення угоди щодо коштів або іншого майна, одержаних внаслідок вчинення предикатного діяння, - це вчинення щодо них будь-яких правочинів, тобто дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 Цивільного кодексу України, у визначеному цим Кодексом порядку незалежно від їх виду - як дво- або багатосторонніх (які іменуються договорами), так і односторонніх.
За змістом ст. 209 КК відповідальність настає й у тих випадках, коли винна особа вчиняє лише одну фінансову операцію з одержаними внаслідок вчинення предикатного діяння коштами або майном чи укладає хоча б одну угоду щодо них.
Згідно п. 14 вказаної Постанови, злочин, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 209 КК, вважається закінченим з моменту вчинення будь-якої із зазначених у цій статті дій, спрямованих на надання правомірного вигляду володінню, користуванню, розпорядженню, набуттю таких коштів чи іншого майна або на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або іншого майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, а також вчинення з ними фінансової операції чи укладення щодо них угоди.
Так, слідчим не встановлені всі обставини події, на які посилається заявник, зокрема, в ході досудового розслідування, не було допитано засновника та керівника ТОВ «Сурят» ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , а також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також не було вирішено питання щодо визнання ТОВ «Сурят» в особі засновника ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Крім цього, не було зібрано доказів, документів у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , що стосуються обставин даного кримінального провадження, записів з камер відеоспостереження, при вчиненні нотаріальної дії. Слідчим не було враховано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були вчинені дії для зміни керівництва та засновника ТОВ «Сурят», які охоплюються ст. 209 КК України, згідно п. 1 ч. 2, п. 5 ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом», також не було враховано, що зазначені особи продовбували вчиняти ці дії, подаючи позов про зобов`язання товариства вчинити дії щодо державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв`язку зі зміною у складі учасників товариства.
Крім цього, як вбачається з витягу з кримінального провадження 0000023 від 18.02.2017 року за ч. 2 ст. 209 КК України, до Лозівської місцевої прокуратури надійшла заява від ОСОБА_4 про продаж ОСОБА_6 та ОСОБА_10 корпоративних прав ТОВ «Сурят», якими вони заволоділи, шляхом обману з метою заволодіння майном вказаного підприємства. Разом з тим, заява про вчинення злочину ОСОБА_4 не містить жодних посилань на ОСОБА_10 , проте містяться посилання на ОСОБА_7 .
Також, матеріали кримінального провадження не містять жодних дій, вчинених слідчим для встановлення обставин за даним кримінальним провадженням, в ньому навіть відсутня копія ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.01.2017 року, якою було накладено арешт на майно ТОВ Компанія «БОТіК», ТОВ «Сурят», ТОВ «Агробізнес-2010» та на яку посилається слідчий при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження.
За зазначених підстав визнати оскаржувану постанову обґрунтованою та законною, достатніх підстав немає, тому вона і підлягає скасуванню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.306 та 307 КПК України,-

у х в а л и в :
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сурят» в особі директора ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову слідчого слідчого відділення розслідування у сфері господарської та службової діяльності СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 30 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000023 від 18 лютого 2017 року скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1