Справа № 185/540/18
Провадження № 1-кс/185/110/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2018 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, освіта неповна середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого судимість,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26 січня 2018 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася слідчий СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2018 року за № 0000262, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством час, у невстановленому місці та при невстановлених слідством обставинах придбав 45 патронів до пістолету калібру 7,62 мм, 112 патронів калібру 9 мм, 126 патронів калібру 5,45 мм.

Після того ОСОБА_5 , усвідомлюючи загально небезпечний характер своїх дій, розуміючи що незаконно придбані ним патрони є бойовими припасами, і для їх придбання та зберігання необхідний передбачений законом дозвіл, відповідно до положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, усвідомлюючи, що в нього такий дозвіл відсутній, почав зберігати їх за місцем свого проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу.

24.01.2018 року в період часу з 14 годин 00 хвилин до 16 годин 00 хвилин працівниками поліції Павлоградського відділу поліції ГУП України в Дніпропетровській області при проведенні санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності понятих, було виявлено: автомат Калашникова складний (АКС) з маркуванням № НОМЕР_1 , 1991 року випуску; автомат Калашникова з маркуванням № НОМЕР_2 , 1973 року випуску; автомат Калашникова 1984 року випуску з маркуванням № НОМЕР_3 , без магазину; нарізну мілкокаліберну рушницю, з маркуванням № НОМЕР_4 ; магазин до АК без набоїв з маркуванням № 120; магазин АК з маркуванням №115; магазин АК з маркуванням №7; магазин АК з маркуванням №146; магазин АК з маркуванням №152; магазин АК з маркуванням №161; магазин АК з маркуванням №113; приклад до АК без маркування; дульний тормоз компенсатор без маркування; три пенали для чистки автомата; глушник до АК без маркування; димову шашку без маркування, вагою 200 г; мілкокаліберні набої калібру 5,3 мм в кількості 49 шт.; гранату Ф1, зеленого кольору, маркування 1078-79Т; гранату Ф1, зеленого кольору, маркування 10715-71Т; гранату Ф1, зеленого кольору, маркування 8; гранату РГН круглої форми, зеленого кольору, маркування «РГН 2543388»; гранату РГД циліндричної форми, зеленого кольору, маркування «19077-Т»; гранату РГД циліндричної форми, зеленого кольору, маркування «Т»; запалювальний пристрій в розібраному стані № 583173, УЧСБ-73, УЗРГМ-583; запалювальний пристрій маркування № 62-75УЗРГМ 583; запалювальний пристрій маркування № 7889УЗРГМ 2583; запалювальний пристрій маркування № 15870УЗРГМ 583; запалювальний пристрій маркування № 2377УЗРГМ 583; запалювальний пристрій маркування № УДЗ-334688; 2 набої калібру 14 мм з маркуванням 1774, 1778; набої в кількості 6 шт., калібру 8 мм з маркуванням «УМАRAK» газові; набої в кількості 22 шт., калібру 8 мм з маркуванням «CAL 35 ORBX» газові; набої в кількості 9 шт., мисливські, калібру 12 мм з маркуванням вінчестер «ТАКНО Україна»; набої мисливські білого кольору, калібру 16 мм в кількості 13 шт.; набій в кількості 1 шт., калібру 12 мм «ROYAL STAR»; набої мисливські в кількості 3 шт., калібру 16 мм «RECORD3»; набої мисливські в кількості 5 шт., калібру 12 мм без маркування; у поліетиленовому пакеті крихка речовина невідомого походження «Тротилова шашка», вагою 200 г, в паперовій обгортці; запалювальний пристрій в оболочці; в поліетиленовому пакеті згорток обмотаний ізолентою чорного кольору, з невідомою сипучою речовиною; набої калібру 7,62 мм, в кількості 37 шт., з маркуванням 18882; набої калібру 7,62 мм, в кількості 8 шт., з маркуванням 18875; набої без калібру, в кількості 44 шт., з маркуванням 270Д; металеві серцевини набоїв (пулі), в кількості 77 шт.; набої без калібру, в кількості 2 шт., з маркуванням 53975; набої калібру 9 мм, в кількості 112 шт., з маркування «9*18 ТПЗ», «38/86», «270/94», «37/87», «38/80», «38/77»; набої калібру 5,45 мм, в кількості 126 шт., з маркування "539/88", які ОСОБА_5 зберігав за місце свого проживання без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку балістичної експертизи № 20/3.1/48 від 25.01.2018 року патрони в кількості 227 шт., що надані на дослідження 24.01.2018 року під час проведення санкціонованого обшуку у квартирі АДРЕСА_2 є боєприпасами.
Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом Міністерством Внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, придбав та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст. 263 КК України, а саме як зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

24 січня 2018 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

25 січня 2018 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується:

- протоколом обшуку від 24.01.2018 року;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

- висновком судово-балістичної експертизи № 20/3.1/48 від 25.01.2018 року.
Отже, зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності підтверджують існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що в свою чергу, відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила умисні кримінальні правопорушення, вчинив тяжкий злочин проти громадської безпеки, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, не має міцних соціальних зв`язків, не перебуває у шлюбі, офіційно не працевлаштований, не має місця реєстрації у м. Павлограді, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може вчинити інші кримінальні правопорушення та ухилятися від слідства та суду.

Крім того, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде незаконно впливати на свідка, оскільки ОСОБА_7 є співмешканкою ОСОБА_5 , йому відомо її місце проживання, а тому, знаходячись на свободі, підозрюваний ОСОБА_5 може здійснювати неправомірний тиск на головного свідка кримінального правопорушення, що може суттєво вплинути на подальші її свідчення та на хід досудового розслідування в цілому.

Таким чином, оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні, є беззаперечні факти про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, призведе до перешкоджання підозрюваним ОСОБА_5 досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 також заперечував проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, захисника, щодо можливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2018 року за № 0000262 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25 січня 2018 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин проти громадської безпеки, має не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, не має зареєстрованого місця проживання у місті Павлограді Дніпропетровської області, постійного місця роботи, постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на інших учасників кримінального правопорушення з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на його користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, а саме те, що він не працює, тяжкість правопорушень, за вчинення яких він підозрюється, вважаю за необхідне визначити йому заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 16 години 00 хвилин 24 січня 2018 року.

Строк дії ухвали - до 16 години 00 хвилин 24 березня 2018 року.

Розмір застави визначити у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 88 100 (вісімдесят вісім тисяч сто) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала мені оголошена, її зміст порядок та строк оскарження роз`яснені, копія вручена.
"__" ___________2018 року о__год.___хв. _________ ОСОБА_5

"__" ___________2018 року о__год.___хв. _________ ОСОБА_6