Справа № 171/2148/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2018 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Апостолове кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000618 від 14.05.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянин України, з вищою технічною освітою, одруженого, маючий на утримані неповнолітню дитину 2009 року народження, працюючого стрільцем стрілецької команди станції Апостолове структурного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Регіональної філії «Придніпровська залізниця», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, відносно якого запобіжний захід не обирався;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
13.05.2017, приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 211540 120 20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по ділянці 1 км + 700 м проїзної частини автодороги Апостолове Перше Травня в Апостолівському районі Дніпропетровської області від с. Перше Травня в напрямку м. Апостолове.

Під час руху по вищезазначеній ділянці проїзної частини, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян і проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по вказаній дорозі, не вибрав безпечної швидкості руху, через що, автомобіль, яким він керував, виїхав за межі проїзної частини на ліве, по ходу руху автомобіля узбіччя, після чого на сільгосподарське поле, яке знаходилось поблизу вищезазначеної проїзної частини, де сталось його перекидання.

Тим самим ОСОБА_5 грубо порушив п. 2.9 «А» та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, в яких вказано:

2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Не виконання вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті вищезазначеної дорожньо - транспортної пригоди, пасажиру вищевказаного автомобілю ОСОБА_4 було заподіяно наступні об`єктивно підтверджені тілесні ушкодження: сполучена травма голови, тулуба, кінцівок, відкрита черепно мозкова травма, забій головного мозку 2 ступеню, субарахноідальний крововилив, забійно скальпована рана голови, контузія важкого ступеню правого ока, скальпована рана верхньої повіки правого ока, закрита тупа травма тулуба, кінцівок, переломи 5,6,7 ребер ліворуч по передньо-середньопахвинній лінії, перелом тіла груднини, закритий скалковий перелом правої ключиці, ушкодження обох легень, двобічний гемопневмоторекс, перелом тіла 2-ого шийного хребця, компресійний перелом тіла 4-ого грудного хребця, компресійно скалковий перелом тіла та дуги 12-ого грудного хребця, перелом правої променевої кістки, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі) та не виключено за умов дорожньо транспортної пригоди. Згідно висновку судово - медичного експерта № 196/3 від 29.11.2017, дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень ТЯЖКОГО ступеню тяжкості, за ознакою, як небезпечні для життя.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 6/10.1/1159 від 24.11.2017:

1.У даній дорожній обстановці водій автомобілю ВАЗ 2115 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

2.Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобілю ВАЗ 2115 ОСОБА_5 визначалась виконанням вимог п.12.1 ПДР України і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

3.При заданому механізмові події дії водія автомобілю ВАЗ 2115 ОСОБА_5 , не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та пояснив, що приблизно о 17.00 годині вечора він вжив 0,5 л. пива, після цього зателефонував своєму другові та старому знайомому ОСОБА_4 та останній прийшов до нього у гості. Під час бесіди ОСОБА_5 зателефонувала його кума котра мешкає в с. Перше Травня та попросила купити та привести ліки для хворої дитини. Він разом з потерпілим поїхали на автомобілі до аптеки за ліками а потім направились до с. Перше Травня. Після того як вони відвезли ліки повертались до м. Апостолове, Дніпропетровської області, але так як це вже було в темний час доби дорогою вскочили в яму котра знаходиться прямо посередині проїжджої частини. Що відбулося далі він не пам`ятає, прийшов до тями лише у лікарні. У скоєному щиро розкаявся, надавав кошти на лікування та одужання, попросив вибачення у потерпілого.

Потерпілий пояснив, що дійсно прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 у гості, він добровільно поїхав з ним в його автомобілі, про те що ОСОБА_5 знаходився в стані алкогольного сп`яніння він не був обізнаний, тому що запаху алкоголю з порожнини рота він не відчував, та не заперечує той факт що обвинувачений допомагав коштами на лікування.

Вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання без позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 2.9 «А» та п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, де передбачено, що забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем праці характеризується з позитивної сторони: дисциплінований, справедливий, відповідальний, морально витриманий, наполегливий, має високі організаторські здібності та користується повагою і авторитетом в колективі, має на утриманні неповнолітню дитину, допомагав потерпілому коштами на лікування та одужання, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 1 КК України - щире каяття та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України - є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 2 ст. 65 КК України, передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання,суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, а також ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання обвинуваченому положення ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку, одночасно поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Також, суд, при призначенні покарання, вважає необхідним призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 91, 94, 118, 124, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк триваліст ю 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ з питань пробації Південно-Східного міжрайонного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме автомобіль ВАЗ 2115 реєстраційний номер НОМЕР_1 , кермо, чохли з передніх сидінь та руків`я коробки передач залишити власнику за належністю.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи №6/10.1/1159 від 24.11.2017 року в сумі 790 гривень 68 копійок на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1