Справа № 183/4217/17
№ 1-кп/183/351/18
В И Р О К
іменем України
06 березня 2018 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000103 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом, кулеметника 1 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 21.10.2015 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за ч.4 ст.407 КК України до 2 років службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20% із сум грошового забезпечення;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
16 жовтня 2014 року наказом №93-ПМ командира (по особовому складу) військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 парушутно-десантного взводу 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
04 лютого 2016 року, наказом №7-РС командира (по особовому складу) військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду кулеметника 1 парашутно-десантного відділення 3 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яку він обіймає по даний час.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
В період, з 10 червня 2016 року по 12 липня 2016 року солдат ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради та 13 липня 2016 року після виписки, мав з`явитися до розташування військової частини НОМЕР_2 та приступити до виконання службових обов`язків.
Однак, 13 липня 2016 року, солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу до військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
Таким чином, в період з 13 липня 2016 року по 18 серпня 2017 року солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , умисно, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_3 та незаконно перебував поза межами військової частини в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин визнав повністю, не визнаючи скоєння зазначених дій в умовах особливого періоду, та показав, що 16 жовтня 2014 року він прибув до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби та підписав контракт строком на 3 роки. Після чого, він поїхав в зону проведення антитерористичної операції, де пробув 15 днів. Під час проходження військової служби у нього склалися неприязні стосунки з іншими військовослужбовцями, а надивившись на те, як пиячать у даній військовій частині та після того, як йому зламали палець, у нього виникло бажання перевестися до іншої військової частини - по охороні важливих об`єктів у АДРЕСА_2 на, що він отримав відмову і 21.06.2016 року самовільно залишив військову частину та поїхав додому. Потім, він проходив лікування в психіатричній лікарні, а після виписки, до військової частини не повернувся, а знову поїхав додому, де офіційно працював на будівельній фірмі. Дізнавшись від знайомих, що він знаходиться у розшуку, він добровільно з`явився до військової прокуратури. На даний час він має бажання проходити військову службу, але в іншій військовій частині. Вважає, що коли він скоїв злочин особливий період вже не діяв.

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні даного злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що з січня 2016 року він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , в якій проходив військову службу і обвинувачений, але в іншому взводі. Приблизно в травні 2016 року їм надали відпустку, з якої він повернувся в кінці травня - на початку червня того ж року і з того часу по теперішній час обвинуваченого ОСОБА_3 у підрозділі він не бачив. На даний час його в складі їх підрозділу вивели з зони проведення антитерористичної операції, де бойові дії продовжуються;

а також письмовими доказами:

- витягом з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000103, за фактом самовільного залишення ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду (а.п.25);

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_4 полковника ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, відповідно до якого 01.06.2016 року під час ранкового шикування у пункті постійної дислокації виявлено факт самовільного залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_3 (а.п.26);

- наказом № 1784 командира (по стройовій частині) військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 13.07.2016 року про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_3 , в ході проведення якого встановлено, що з рапорту командира 3 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_8 стало відомо факт самовільного залишення 01.06.2016 року місця служби солдатом ОСОБА_3 (а.п.27-28);
- актом службового розслідування командира 3 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти старшого лейтенанта ОСОБА_8 від 25.06.2016 року, відповідно до якого, в ході проведення службового розслідування встановлено, що наказом №93-ПМ командира військової частини НОМЕР_2 від 16.10.2014 року, солдата ОСОБА_3 зараховано на військову службу за контрактом, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 3 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного взводу 2 парашутно-десантної роги 1 парашутно-десантного батальйону. Наказом № 7-РС командира військової частини від 04 лютого 2016 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 призначено на посаду кулеметника 1 парашутно-десантного відділення 3 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону. Відповідно до рапорту за вх. №4126 командира 3 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_9 від 02.06.2016 року стало відомо про факт самовільного залишення ОСОБА_3 місця служби 01.06.2016 року, пошуки якого результатів не дали та на телефонні дзвінки він не відповідав (а.п.29-31);

- наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1507 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_3 від 06.06.2016 року (а.п.32-33),

- витягом з наказу № 221 командира військової частини польова пошта А НОМЕР_5 від 16.10.2014 року, відповідно до якого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини (а.п.41),

- витягом з наказу № 27 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 05.02.2016 року, відповідно до якого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 призначено на посаду кулеметника 1 парашутно-десантного відділення 3 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону (а.п.40),

- витягом з наказу № 114 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 02.06.2016 року, відповідно до якого солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 не законно був відсутній на службі з 01.06.2016 року та вважається таким, що вибув (а.п.42),

- довідкою КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» № 1774 від 12.05.2017 року згідно до якої в період часу з 10.06.2016 року по 12.07.2016 року ОСОБА_3 перебував на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок одночасного вживання алкоголю та амфетаміну». Абстинентний стан (Синдром відміни) (а.п.49),
які є належними та допустимими і у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого.
При цьому, аналізуючи посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 та самого обвинуваченого стосовно того, що на час скоєння даного злочину, особливий період вже не діяв, оскільки не було введено воєнного часу, а особливий період охоплює лише час мобілізації, який закінчився 22.08.2015 року, суд відноситься до них критично і розцінює, як обрану позицію захисту, виходячи з наступного:
Особливий період настає з моменту проголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Зазначений «особливий період» розпочався з 17 березня 2014 року, коли був оприлюднений Указ Президента № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію»
При цьому, Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
Указом Президента України "Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року N 15" від 26 вересня 2016 року N 411/2016 прийнято рішення провести у вересні - жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року N 15 "Про часткову мобілізацію", крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.
При цьому рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося.
Вищий адміністративний суд України у постанові від 16 лютого 2015 року (справа N 800/582/14), виходячи із системного аналізу норм Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Ураховуючи зазначене, з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", виходячи із системного аналізу Конституції України, ЗУ "Про оборону України", ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", які регулюють суспільні відносини у військовій сфері, закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період, а тому суд вважає, що в період з 13 липня 2016 року по 18 серпня 2017 року коли солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та незаконно перебував поза межами військової частини, діяв особливий період.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обвинувачений, має постійне місце мешкання, де характеризується задовільно (а.п.78), на обліку у лікарів не перебуває (а.п.43,48), займався суспільно-корисною працею (а.п. 76-77), обставин, що пом`якшують його покарання згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Однак, обвинувачений, є особою, що раніше судима за скоєння аналогічного злочину, що є повторністю та обставиною, яка в силу вимог ст. 67 КК України обтяжує його покарання, знову скоїв злочин, який відноситься до категорії тяжких, в період відбування покарання за попереднім вироком суду, у зв`язку з чим застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69,75 КК України є неможливим і виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією статті.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2015 року і остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту його затримання.

Копію вироку ОСОБА_3 вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1