АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/508/2018 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження щодо обвинуваченого зач.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 05 березня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі:

- за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки,

- за ч.2 ст. 190 КК України 2 роки.

За сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 17 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 15 листопада 2016 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в магазині «ЕКО-Лавка», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сікорського, 1, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 в сумі 3000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 17 травня 2017 року приблизно о 14 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, перебуваючи в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_2 , маючи мету таємного викрадення чужого майна, проник до квартири АДРЕСА_3 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав нетбук вартістю 688 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити йому покарання, вказуючи, що суд першої інстанції не врахував наявності у нього хворої матері пенсіонерки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, думку прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 190 КК України, як повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, та за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло, вчинене повторно, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і є правильним.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , підстав для пом`якшення йому призначеного судом першої інстанції покарання, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає, оскільки покарання, призначене ОСОБА_6 за сукупністю злочинів є мінімальним, передбаченим санкцією статті за більш тяжкий злочин, а тому підстав для застосування ст. 69 КК України немає.

Довід апеляційної скарги про наявність хворої матері-пенсіонерки колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на мінімальне покарання, призначене ОСОБА_6 .

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4