Справа № 461/8231/17
Провадження № 1-кс/461/8376/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити.
В судовому засіданні, слідчий ОСОБА_4 проти доводів скарги заперечив, зазначивши, що постанова про закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, була винесена відповідно до вимог КПК України. При цьому на час винесення оскаржуваної постанови були відсутні достатні дані, що вказували на наявність складу кримінального правопорушення. При винесенні постанови про закриття кримінального провадження було додержано передбачений КПК України порядок.
Заслухавши пояснення скаржника, думку слідчого, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, її представника, захисника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 було подано звернення, у якому було вказано, що власник квартири АДРЕСА_1 , самовільно, без згоди мешканців будинку АДРЕСА_2 обмежив доступ до приміщення(вбиральні), а саме замурував дверний отвір до вищевказаного приміщення, яке перебувало у спільному користуванні мешканців вказаного будинку.
Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого 16 травня 2008 p.: квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та загальна площа вказаної квартири становить 23,74 кв.м.
В ході опитування ОСОБА_3 , яке відбулося під час телефонної розмови останній заявив, що має на меті отримати грошові кошти від мешканців квартири АДРЕСА_4 .
Внаслідок опитування, яке відбулося під час телефонної розмови та допиту ОСОБА_6 , в якості свідка, встановлено, що ОСОБА_3 звертався до останньої з пропозицією, а саме запропонував останній заплатити йому половину площі приміщення відповідно до ринкової вартості в обмін на відсутність претензій стосовно вказаного приміщення.
ОСОБА_3 дій ОСОБА_6 належить до цивільно-правових відносин, що отримало підтвердження під час допиту ОСОБА_6 , котра дала покази про те, що між останньою та ОСОБА_3 наявний цивільний спір, який перебуває на розгляді у Галицькому районному суді м.Львова, та надала копію позовної заяви ОСОБА_3 як підтвердження своїх показів.
Окрім вищевказаного при ознайомленні з копіями технічного паспорту та інвентаризаційної справи №332 на квартиру АДРЕСА_1 було встановлено що зазначене приміщення було допоміжним приміщенням, яке на даний момент є житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_4 , що в свою чергу виключає необхідність проведення приватизації цього допоміжного приміщення.
Крім цього, у органу досудового розслідування виникли об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_3 намагається використати повноваження органу досудового розслідування для отримання власної вигоди та переваг на свою користь у зазначеному спорі, відповідно до вищевказаного.
На підставі вищенаведеного, проаналізувавши зібрані, в ході досудового розслідування всі фактичні дані, досудове розслідування дійшло висновку, що у вказаному кримінальному провадженні відсутня наявність всіх необхідних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, що потягло за собою закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно, неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування , яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Таким чином, слідчим в повні мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому кримінально процесуальному порядку докази, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого у відповідності до вимог ст.94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку із для прийняття відповідного процесуального рішення.
Керуючись ст.ст. 22, 55, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .