н/п 1-кп/640/1003/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходив військову службу за мобілізацією у військовому званні солдат, на посаді номера обслуги вогневого розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» за №303 від 17 березня 2014 року солдат ОСОБА_6 21 серпня 2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира вказаної частини №28 від 26 серпня 2014 року останнього зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду номера обслуги вогневого розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 батальйону оперативного призначення.
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України. Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо, діючи умисно, 15 листопада 2014 року допустив їх порушення та вирішив стати на злочинний шлях, шляхом самовільного залишення місця служби - табірного збору військової частини НОМЕР_1 , що дислокувався в АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 15 листопада 2014 року, в порушення ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце служби - табірний збір військової частини НОМЕР_1 , що дислокувався в АДРЕСА_3 та до військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 до 23 жовтня 2017 року не повертався, тобто був відсутній на військовій службі без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №137 від 08 травня 2015 року ОСОБА_6 був виведений поза штат військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із самовільним залишенням місця служби.
Незаконно перебуваючи поза місцем служби, солдат ОСОБА_6 , увесь час перебував вдома, за місцем реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
На даний час ОСОБА_6 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №88 від 03 травня 2017 року звільнено з військової служби та переведено в запас.
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, і проходячи її на посаді майстра відділення технічного забезпечення взводу зв`язку 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 15 листопада 2014 року самовільно залишив місце служби - табірний збір військової частини НОМЕР_1 , що дислокувався в АДРЕСА_3 , з метою тимчасово ухилитися від військової служби та продовжував ухилятись від військової служби до 23 жовтня 2017 року - тобто самовільне залишення військової частини, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, визнав повністю та пояснив, що 21.08.2014 р. він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу. Спочатку був направлений до АДРЕСА_4 , а потім для подальшого проходження служби прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . В серпні 2014 року ОСОБА_6 був направлений на військові збори у військовий табір АДРЕСА_3 . 15.11.2014 р. самовільного залишення місця служби табірний збір військової частини НОМЕР_1 , що дислокувався в селищі Малинівка, та поїхав додому. З листопада 2015 року проживав за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . 23.10.2017 р. з`явився військової прокуратури Харківського гарнізону за повісткою. В скоєному щиро кається, просить суворо не наказувати та не позбавляти свободи.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений, характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі і застосувати ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
В силу ст.75 КК України ОСОБА_6 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 2 /два/ роки, поклавши на засудженого ОСОБА_6 у відповідності до ст.76 КК України обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1