АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/684/17 Справа № 711/9189/17 Категорія: ст. 173 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2017 р., якою частково задоволене клопотання заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 , що винесене у кримінальному провадженні №0001998 від 25.09.2015 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 5, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України про арешт майна та накладено арешт майна, який передбачає заборону відчуження та зміну власника на 4/100 (чотири сотих) часток у праві спільної часткової власності на незакінчений будівництвом житловий будинок корпус АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12260994), які зареєстровані 27.04.2006 року за ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 27.04.2006 року, та відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Mercedes-Benz S550 5461» 2010 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; мотоцикл марки «Harley-Davidson Fet Boy FLSTF» 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
20.10.2017 р. заступник Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, що винесене у кримінальному провадженні №0001998 від 25.09.2015 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3ст. 197-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст.197-1, ч. 5, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим відділом прокуратури Черкаської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001998 від 25.09.2015 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст.28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 5, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 будучи призначеним відповідно до наказів Генерального прокурора України від 05.09.2006 № 2180-ц на посаду заступника Генерального прокурора України, а в подальшому від 04.11.2010 № 3420-ц на посаду першого заступника Генерального прокурора України, будучи наділений відповідними службовими повноваженнями та обов`язками, як посадова особа правоохоронного органу, з метою здійснення незаконного будівництва індивідуального житлового будинку № 46 та господарських споруд, які належать до нього і розташовані на самовільно зайнятій земельній ділянці рекреаційного призначення на території КВ «Пуща-Водиця» за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150 та подальшої легалізації такого нерухомого майна, за попередньою змовою групою осіб з директором КВ «Пуща-Водиця» ОСОБА_10 , вчинив в період 2008-2010 ряд умисних злочинів, які полягали у зловживанні службовим становищем з метою здійснення самовільного будівництва будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам; організації зловживання службовим становищем з метою здійснення самовільного будівництва будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, за попередньою змовою групою осіб, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам; організації видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів; використанні завідомо підроблених документів; самовільному зайнятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; самовільному зайнятті земельної ділянки групою осіб; самовільному будівництві будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; організації дій, спрямованих на маскування незаконного походження нерухомого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів в особливо великому розмірі, а так само набуття, володіння та використання такого майна, за попередньою змовою групою осіб; вчиненні правочину з нерухомим майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів у великому розмірі.

Такими діями заступника, а в подальшому першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_8 , як службової особи правоохоронного органу, які виразились у грубому порушенні ним вимог природоохоронного, будівельного та земельного законодавства при використанні земельної ділянки площею 1.0457 га, яка розташована на території КВ «Пуща-Водиця» за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150, та будівництва на ній індивідуального житлового будинку АДРЕСА_3 та інших господарських будівель і споруд, які відносяться до нього, державі завдано шкоду в розмірі 1 238 448 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч чотириста сорок вісім) гривень 01 копійка, яка в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

Після цього, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що вказане нерухоме майно, одержане ним внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь серед яких - зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , легалізував таке нерухоме майно, шляхом набуття його у власність.

Внаслідок вчинення таких умисних, протиправних дій, ОСОБА_8 набув 01.12.2010 р. у власність нерухоме майно незаконного походження, ринкова вартість якого на той час становила 8 393 000 грн., що згідно з п. 3 примітки до ст. 209 КК України, перевищує 18 тис. неоподаткованих мінімумів доходів громадян і є особливо великим розміром.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, діючи повторно, в присутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , уклав 12.12.2013 р. з своєю дружиною ОСОБА_12 договір дарування, згідно з яким подарував їй ? частину житлового будинку АДРЕСА_4 , ринковою вартістю 4 748 000 грн., що згідно з п. 2 примітки до ст. 209 КК України, перевищує 6 тис. неоподаткованих мінімумів доходів громадян та є великим розміром.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_8 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 12.10.2017 р. у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та глави 11 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно інформації Служби безпеки України від 13.10.2017 р. № 14/2/2-7985, ОСОБА_8 станом на квітень 2017 року перебував у м. Ялта Автономної Республіки Крим. Згідно з відомостями, розміщеними на сторінці офіційного Інтернет сайту МВС України, ОСОБА_8 перебуває у розшуку Національної поліції України з 20.06.2014 р. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 375 КК України і фактичне місце перебування ОСОБА_8 не відоме. У зв`язку з цим, 13.10.2017 р. ОСОБА_8 оголошений в розшук у кримінальному провадженні № 0001998.

Частково задовольняючи клопотання заступника Генерального прокурора слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування обґрунтована доказами зібраними стороною обвинувачення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_8 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та закриття провадження за клопотанням заступника Генерального прокурора України, як не уповноваженої службової особи, яка не є стороною кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Крім того, слідчий суддя всупереч вимогам ст. 170 КПК України наклав арешт на майно особи, що не набула статусу підозрюваного, не є обвинуваченим або підсудним. Зокрема, по за увагою слідчого судді залишилась та обставина, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 не було йому оголошено у встановленому законом порядку, оскільки відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_8 поштового відправлення про оголошення про підозру.

Заслухавши доповідача, прокурора, про відмову в задоволенні апеляційної скарги, пояснення адвоката ОСОБА_7 , в підтримку поданої ОСОБА_8 апеляційної скарги про скасування ухвали та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання заступника Генерального прокурора України, та перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що при винесенні даної ухвали слідчим суддею ці вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).

В тому числі, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказані дані мають міститися і у клопотанні органу досудового розслідування, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. При цьому, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 12.10.2017 р. заступником Генерального прокурора ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364; ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364; ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366; ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 197-1; ч. 2 ст. 197-1; ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 197-1; ч. 3 ст. 358; ч.3 ст. 209; ч.2 ст. 209 КК України.

За інформацією від 13.10.2017 р. першого заступника Голови СБУ, - ОСОБА_8 станом на квітень 2017 року перебував у м. Ялта АРК, за адресою: АДРЕСА_5 тривалий час не проживає; за розшуковими обліками МВС України перебуває у державному розшуку.

13.10.2017 р. рекомендованою поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_8 направлено повідомлення про підозру від 12.10.2017 р.

13.10.2017 року рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 направлена копія повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 12.10.2017 р.

Постановою заступника Генерального прокурора від 13.10.2017 р. у кримінальному провадженні №0001998 оголошено розшук ОСОБА_8 .

Враховуючи, що санкціями ч. 2 ст. 209 та ч. 3 ст. 209 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, а отже наявні підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_8 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, - за ОСОБА_8 з 27.04.2006 р. зареєстровано право власності на 4/100 часток у праві спільної часткової власності на незакінчений будівництвом житловий будинок корпус АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12260994).

Враховуючи викладене, а також з метою збереження зазначеного вище майна, слідчий суддя дійшов до вірного висновку про накладення арешту на: 4/100 (чотири сотих) часток у праві спільної часткової власності на незакінчений будівництвом житловий будинок корпус АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12260994), які зареєстровані 27.04.2006 року за ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 27.04.2006 року, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу судді суду першої інстанції про накладення арешту без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 , - без задоволення.

Доводи апелянта про те, що дана справа непідсудна Придніпровському районному суду м. Черкаси також є необґрунтованими.

Так, відповідно до діючого законодавства та листа-роз`яснення ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05.04.2013 р. Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Такі клопотання розглядаються слідчим суддею, який визначається автоматизованою системою документообігу суду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 КПК (незалежно від того, який слідчий суддя розглядав інші клопотання у цьому ж кримінальному провадженні раніше).

У випадку проведення досудового розслідування слідчою групою клопотання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження також розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування.

При розгляді справи даної категорії не можна керуватися положеннями ч. 11 ст. 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (пункти 20-22 ч. 1 ст. 3, ст. 30, ст. 31 КПК), і не регламентує діяльність слідчого судді.

З матеріалів провадження вбачається, що 10.10.2017 р. заступником Генерального прокурора винесено постанову, якою досудове розслідування у даному провадженні, доручено слідчим слідчого відділу прокуратури Черкаської області, а 11.10.2017 р. в.о. начальника слідчого відділу прокуратури Черкаської області винесено постанову, якою створено слідчу групу та старшим даної слідчої групи призначено слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_13 .

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2017 р., якою частково задоволене клопотання заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на 4/100 (чотири сотих) часток у праві спільної часткової власності на незакінчений будівництвом житловий будинок корпус АДРЕСА_1 , які зареєстровані 27.04.2006 року за ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 27.04.2006 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2017 р., без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :