Справа № 362/6557/17
Провадження № 1-кп/362/157/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.03.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, -
- та угоду про визнання винуватості від 08.12.2017 р. між прокурором та обвинуваченим, -
ОСОБА_4 , не пройшовши встановлену процедуру отримання відповідного дозволу передбачену положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 з наступними змінами) та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 р., тобто не маючи права на придбання боєприпасів та вогнепальної зброї, у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи в м. Києві, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, придбав чотирнадцять патронів 16 калібру та вогнепальну зброю «обріз».
Після купівлі, вказані набої та вогнепальну зброю ОСОБА_4 поклав до автомобіля марки «Nissan Qashgai» д.н.з. НОМЕР_1 , яким він фактично користується та власником якого є ОСОБА_6 , таким чином розпочав їх незаконне носіння.
12.10.2017 р. ОСОБА_4 на вищевказаному автомобілі марки «Nissan Qashgai» д.н.з. НОМЕР_1 приїхав до смт. Гребінки Васильківського району Київської області та зупинився неподалік від домоволодіння АДРЕСА_3 . В цей час, поряд проходив місцевий мешканець ОСОБА_7 , який помітив, що водій транспортного засобу веде себе агресивно та має при собі зброю. Після чого ОСОБА_7 викликав працівників поліції.
В подальшому працівниками Васильківського ВП ГУНП в Київській області під час проведення огляду місця події, а саме автомобіля марки «Nissan Qashgai» та місця де був припаркований автомобіль, яким фактично користується ОСОБА_4 у верхньому шарі грунту було виявлено та вилучено дванадцять патронів 16 калібру та вогнепальну зброю «обріз» в каналах ствола якого знаходилося ще два патрони 16 калібру.
Відповідно до висновку експерта № 8-5/1705 від 13.10.2017 р. наданий на дослідження обріз, належить до нестандартної гладкоствольної рушниці моделі «ТОЗ-БМ» № НОМЕР_2 , 16 калібру, що виготовлений саморобним способом шляхом вкорочування ствола до залишкової довжини 227, 5 мм та видаленням прикладу до шийки ложа. Обріз придатний до проведення пострілів. Ствол та колодка є частинами однієї зброї.
Надані на дослідження 14 патронів належать до боєприпасів до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї - є мисливськими рушничними патронами 16-го калібру, які споряджено множинним метальним снарядом (шротом), що виготовлені промисловим способом. Патрони до стрільби придатні. Дані патрони призначені для стрільби з мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї 16 калібру.
У 2015 р., дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в м. Києві по вул. Хрещатик, вступив в усну, платну домовленість з невстановленою слідством особою, з приводу виготовлення останнім водійського посвідчення, з метою подальшого його використання за цільовим призначенням. При цьому цілком усвідомлюючи, що дане водійське посвідчення повинно складатися, видаватися, посвідчуватися повноважними (компетентними) особами органів державної влади у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 653 від 22.09.2016 р.) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортним засобом».
ОСОБА_4 пред`явивши невстановленій слідством особі власну фотокартку для подальшого розміщення її на бланку, отримав водійське посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого на ОСОБА_4 , ВРЕР м. Сімферополя при УДАІ УМВС України в АР Крим, 10.10.2008, з відмітками на право керування транспортними засобами категорії «В1, В, Cl, С, Dl, D, С1Е, СЕ, DIE, DE», за виготовлення якого він сплатив обумовлену грошову суму, яка становила 3000 гривень.
З 2015 р., точної дати не встановлено, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, використовував водійське посвідчення, серії НОМЕР_3 , виданого на його ім`я, будучи усвідомленим, що дане водійське посвідчення повинно складатися, видаватися, посвідчуватися повноважними (компетентними) особами органів державної влади, при цьому помістивши його в одне із відділень власного гаманця, щоразу керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 , та який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 , мав при собі для пред`явлення за призначенням в разі необхідності.
Так, 12.10.2017 р. ОСОБА_4 на вищевказаному автомобілі марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 приїхав до смт. Гребінки Васильківського району Київської області та зупинився неподалік від домоволодіння АДРЕСА_3 . В цей час, поряд проходив місцевий мешканець ОСОБА_7 , який помітив, що водій транспортного засобу веде себе агресивно та має при собі зброю. Після чого ОСОБА_7 викликав працівників поліції.
В подальшому працівниками Васильківського ВП ГУНП в Київській області при перевірці документів ОСОБА_4 , останній пред`явив вказане посвідчення водія, яке викликало підозри у його дійсності.
Відповідно до висновку експерта № 8-4/2195 від 17.11.2017 р. бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_3 , виданого 10.10.2008 р. на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВРЕР м. Сімферополя при УДАІ УМВС України в АР Крим не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Усі зображення та друковані тексти лицевої та зворотної сторони бланка посвідчення водія виконані із застосуванням копіювально-множильної техніки із струменевим способом передачі зображення.
08.12.2017 р. між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю та показав, що в дійсності всі зазначені в обвинувальному акті події і обставини щодо нього відбулись 12.10.2017 р. В скоєному щиро розкаявся. Не заперечував проти затвердження укладеної між ним та прокурором угоди на вищезазначених умовах.
Прокурор в судовому засіданні підтримала умови угоди про визнання винуватості, укладеної між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, який згідно ст. 12 КК України, за ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, за ч. 4 ст. 358 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства та держави.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК.
Судові витрати за проведення в КНДЕКЦ судово-балістичної експертизи №8-5/1705 від 13.10.2017 р. у розмірі 989,60 грн.; експертизи холодної зброї №17-434 від 13.10.2017 р. у розмірі 790,96 грн.; технічної експертизи документів №8-4/2195 від 17.11.2017 р. у розмірі 1855,50 грн. необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до нього запобіжного заходу.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:
-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Судові витрати за проведення в КНДЕКЦ судово-балістичної експертизи №8-5/1705 від 13.10.2017 р. у розмірі 989,60 грн.; експертизи холодної зброї №17-434 від 13.10.2017 р. у розмірі 790,96 грн.; технічної експертизи документів №8-4/2195 від 17.11.2017 р. у розмірі 1855,50 грн., а всього: 3636,06 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_22 , білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_23 , з ключами до нього, що переданий на відповідальне зберігання під розписку власниці ОСОБА_6 залишити в користуванні, розпорядженні та володінні ОСОБА_6 .
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: предмет зовні схожий на мисливський ніж, з маркуванням на лезі «Muela Bufalo» та дерев`яною рукояткою, коричневого кольору, з коричневим чохлом; посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_3 , виданого 10.10.2008 р. на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВРЕР м. Сімферополя при УДАІ УМВС України в АР Крим, що передане до кімнати зберігання речових доказів Васильківського ВП ГУНП в Київській області знищити.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення учасаника суждового розгляду.

Суддя ОСОБА_1