Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/579/13-к
Провадження № 1-кп/506/14/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, (останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 ) громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.317, ч.2 ст.309, ч.1 ст.185 КК України, -
за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
та сторони захисту захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Красноокнянського районного суду перебуває зазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк застосування якого закінчується 30 квітня 2018 року, посилаючись на те, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, ризики залишились такими ж, а крім того, за клопотанням сторони захисту судом призначено проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, висновок якої на теперішній час відсутній.
Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, які б свідчили на необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, а крім того, захисник просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо запобіжного заходу обвинуваченому, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, при вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд виходить з того, що обвинуваченому ухвалою слідчого судді Красноокнянського районного суду Одеської області було обрано запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням застави, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею було враховано як особу обвинуваченого, так і ризики, передбачені ст.177 КПК України, і ці ризики на даний час не змінилися та не відпали.
Крім того, відносно обвинуваченого у суді розглядається декілька кримінальних проваджень (інкримінується вчинення злочинів протягом 2013- 2016 рр) , які об`єднані в одне провадження і його процесуальна поведінка в частині явки на судові засідання не була бездоганною. Так, через ухилення від явки у судові засідання, переховування від суду тричі оголошувався розшук обвинуваченого. Судом також встановлена фактична відсутність постійного місця проживання обвинуваченого, відсутність постійного місця роботи, відсутність міцних соціальних зав`язків. Також судом приймається до уваги тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його судом винуватим, оскільки санкція однієї із статей, яка йому інкримінується , передбачає, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
Крім того, 01 березня 2018 року ухвалою суду за клопотанням сторони захисту була призначена стаціонарна судово-психіатрична експертиза. При цьому суд бере до уваги, що проведення раніше призначеної по справі амбулаторної судово-психіатричної експертизи 10 грудня 2013 року реально відбулося лише у травні 2015 року через розшук обвинуваченого.
Станом на час розгляду клопотання прокурора висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи, призначеної 01 березня 2018 року , як і матеріали кримінального провадження , у суді відсутні.
Таким чином , у своїй сукупності всі вищезазначені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України і тому, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, має забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти загально-суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тому суд вважає, що ризики не зменшились і інший запобіжний захід, в тому числі і домашній арешт за фактичної відсутності визначеного постійного місця проживання обвинуваченого, не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого і тому клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
При цьому, відповідно до положень ч.1 ст.182 КПК України можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою ст.183 КПК України.
Згідно із ч.4 ст.182 КПК України - розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Як встановлено п.1 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави відносно особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості визначається у межах - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Будь-які переконливі докази, що менший розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків - відсутні та суду не надані.
Тому суд приходить до переконання, що при продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою розмір застави слід залишити таким же - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182,183, 194, 314, 315, 316 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
У разі внесення застави обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з-під варти.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1