Справа № 162/624/17
п/с 1-кп/164/135/2017
Категорія: 3
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 ,

представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000086 від 19 березня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою,потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, одруженого, приватного підприємця,раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 19 березня 2017 року, біля 1 години, в смт. Любешів Волинської області, перебуваючи по АДРЕСА_1 , за місцем постійного проживання, після того, як прокинувся, з метою справити природні потреби вийшов з будинку на вулицю. На подвір`ї поблизу житлового будинку він побачив чоловіка, якого в темряві не впізнав. Останній, як в подальшому було встановлено це був ОСОБА_8 , стояв біля велосипедів, які ОСОБА_4 реалізовує на ринку. Вважаючи, що ОСОБА_8 являється злочинцем, який має намір викрасти належне йому майно, ОСОБА_4 вжив заходи для його затримання. З цією метою ОСОБА_4 , будучи явно фізично сильнішою людиною за антропометричними даними, систематично займаючись спортом, наніс ОСОБА_8 два удари кулаками рук в ділянку тулуба та голови, після чого обхопив його руками за тулуб. Під час боротьби ОСОБА_8 та ОСОБА_4 впали на землю, де останній наніс 8-12 ударів рукою в область лівої частини голови ОСОБА_8 , після чого затиснув його шию, обхопивши її правою рукою та замкнувши її в замок із своєю лівою рукою, утримуючи при цьому ліву руку ОСОБА_8 . Здушуючи таким чином надмірно тривалий час - понад 30 хвилин шию ОСОБА_8 , притискаючи його голову до своєї руки та перекривши шляхи дихання, усвідомлюючи, що останній вже не подає будь-яких ознак життя, ОСОБА_4 умисно спричинив смерть ОСОБА_8 , яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 27 від 12 квітня 2017 року настала внаслідок механічної асфіксії, яка розвинулась в результаті закриття отворів рота і носа. Своїми умисними діями ОСОБА_4 перевищив заходи, необхідні для затримання злочинця, оскільки вони явно не співрозмірні із ступенем небезпечності вчиненого посягання - крадіжки майна, явно не відповідають обстановці затримання злочинця, оскільки останній був один, не мав очевидної фізичної переваги чи зброї.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, показавши, що в ніч з 18.03.2017 року на 19.03.2017 року він перебував за місцем постійного проживання, що по АДРЕСА_1 . Біля 1 години, після того, як прокинувся, ОСОБА_4 з метою справити природні потреби вийшов з будинку на вулицю. На подвір`ї поблизу житлового будинку він побачив чоловіка, якого в темряві не впізнав. Як в подальшому було встановлено це був ОСОБА_8 . Останній стояв біля велосипедів, які ОСОБА_4 реалізовує на ринку. Територія подвір?я в нічний час не освітлюється. Він зрозумів, що той намагається вчинити крадіжку. Побачивши ОСОБА_4 , ОСОБА_8 не став втікати, а, навпаки, пішов в його напрямку, при цьому будь-яких погроз він не висловлював, чи тримав він щось в рукахОСОБА_4 в темряві не бачив. Коли той підійшов близько, ОСОБА_4 , побоюючись за своє життя, першим наніс йому два удари кулаками рук в ділянку тулуба та голови, після чого обхопив його руками за тулуб, намагаючись кинути на землю, але це йому не вдалося. Під час боротьби ОСОБА_8 та ОСОБА_4 впали на землю. ОСОБА_4 наніс 8-12 ударів рукою в область лівої частини голови ОСОБА_8 , після чого затиснув його шию, обхопивши її правою рукою та замкнувши її в замок із своєю лівою рукою, утримуючи при цьому ліву руку ОСОБА_8 . Так вони пролежали на землі більше 30 хвилин. Стверджує, що ОСОБА_8 йому спочатку погрожував розправою, старався вирватися, а тому він ще сильніше його стискав руками, щоб йому не вдалося вирватися. Через приблизно 30 хвилин ОСОБА_8 почав просити відпустити його ліву руку, вже не намагався вирватися та не чинив йому опору, а в подальшому - взагалі перестав будь-що говорити та не рухався. ОСОБА_4 , незважаючи на це, продовжував його утримувати. Побачивши, що з будинку на вулицю вийшов його сусід ОСОБА_9 , ОСОБА_4 покликав його до себе та попросив викликати поліцію. Коли він відпустив ОСОБА_8 , виявилось, що той помер. До цього в нього було кілька випадків крадіжок велосипедів, однак про це ОСОБА_4 в поліцію не повідомляв. Тому, виявивши ОСОБА_8 на своєму подвір?ї біля велосипедів, він зрозумів, що той намагається вчинити крадіжку. Підтвердив, що на час вчинення кримінального правопорушення він в стані алкогольного сп?яніння не перебував. У вчиненому розкаюється, просив його суворо не карати, так як наміру позбавити ОСОБА_8 життя у нього не було. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди він визнає у повному обсязі, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що 18.03.2017 року протягом дня він був разом з рідним братом ОСОБА_8 на роботі в с. Залізниця Любешівського району Волинської області. Біля 18 год. вони повернулись в смт. Любешів Волинської області. Разом з ОСОБА_10 вони вживали спиртні напої. Біля 19 год. ОСОБА_5 їх залишив та пішов додому. Де був ОСОБА_8 в подальшому, як він опинився на подвір?ї ОСОБА_4 та що він там робив, йому невідомо. Біля 00 год. 45 хвилин 19.03.2017 року брат ОСОБА_8 до нього телефонував, пропонував вживати разом спиртні напої, але коли ОСОБА_5 на його пропозицію не погодився, не захотів повідомляти, де він знаходиться. Вважає, що обвинувачений за вчинений ним злочин заслуговує лише на реальне покарання. Заявлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди ОСОБА_5 підтримує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 суду підтвердив, що 18.03.2017 року протягом дня він був разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на роботі в с. Залізниця Любешівського району Волинської області. Біля 18 год. вони повернулись в смт. Любешів Волинської області. Разом з ОСОБА_10 вони вживали спиртні напої. Біля 19 год. ОСОБА_5 їх залишив та пішов додому. Біля 20 год. ОСОБА_10 , залишивши ОСОБА_8 , поїхав додому. Останній з ним їхати не захотів, залишився вживати спиртні напої. Де був ОСОБА_8 в подальшому, як він опинився на подвір?ї ОСОБА_4 та що він там робив, йому невідомо. Місце, де він біля 20 год. залишив ОСОБА_8 , знаходиться приблизно за 100 м від будинку ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що 19.03.2017 року, біля 2 год., коли він вийшов з будинку на вулицю, то почув, що його кличе сусід ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_9 прийшов до сусіда на подвір?я, то побачив, що той лежить на землі та руками утримує якогось чоловіка. ОСОБА_4 попросив викликати поліцію, так як він зловив злодія, вони лежать на землі вже давно і в нього немає сил більше його утримувати. Той чоловік нічого не говорив, мовчав. Працівники поліції приїхали за повідомленням ОСОБА_9 приблизно через 5 хвилин. Після їх приїзду ОСОБА_4 відпустив того чоловіка і сам встав. Той чоловік, як з?ясувалось пізніше - це був житель смт. Любешів ОСОБА_8 ,продовжував лежати. Тільки тоді стало відомо, що він помер. Це в подальшому підтвердили і медпрацівники „швидкої, яких викликав ОСОБА_9 Працівникам поліції ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_8 він виявив на своєму подвір?ї біля велосипедів, якими торгує на ринку, що вони боролися і впали на землю, після чого він його утримував, поки з будинку на вулицю не вийшов ОСОБА_9 , так як не мав можливості викликати поліцію та боявся відпускати ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_11 суду підтвердив, що 19.03.2017 року, біля 2 год., він спільно з ОСОБА_12 за вказівкою чергового виїхали до місця проживання ОСОБА_4 в смт. Любешів Волинської області. Коли вони під?їхали, ОСОБА_4 їх зустрів. На подвір?ї ОСОБА_11 побачив ОСОБА_9 , що живе в сусідньому будинку, та чоловіка, який лежав на землі. Той чоловік, як пізніше з?ясувалось це був ОСОБА_8 ,не подавав ознак життя. Було викликано на місце пригоди автомобіль „швидкої меддопомоги. Лікар підтвердив, що ОСОБА_8 помер. ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_8 він виявив на своєму подвір?ї біля велосипедів, якими торгує на ринку, що вони боролися і впали на землю, після чого він його утримував, поки з будинку на вулицю не вийшов ОСОБА_9 , так як не мав можливості викликати поліцію та боявся відпускати ОСОБА_8 . Під час огляду вмісту кишень одягу ОСОБА_8 , намагаючись знайти документи, щоб встановити його особу, ОСОБА_11 знайшов в одній з кишень фару від велосипеда.

Об?єктивність показань обвинуваченого, потерпілого та свідків підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця події від 19.03.2017 року, схемою та фототаблицею до нього (а.с. 10-15), з якого встановлено, що під час проведення даної слідчої дії було оглянуто подвір?я поблизу житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 ,де було зафіксовано обстановку після вчинення злочину, а також описано труп ОСОБА_8 та одяг на ньому; протоколом огляду від 19.03.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 26-38), яким підтверджується в ході проведення даної слідчої дії було оглянуто речі, вилучені під час проведення огляду місця події 19.03.2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2017 року (а.с. 99-102), з якого встановлено, що під час проведення даної слідчої дії ОСОБА_4 на місці показав, де він 19.03.2017 року виявив на своєму подвір?ї ОСОБА_8 , де вони боролися, як він його утримував після падіння на землю та розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2017 року (а.с. 104-106), згідно якого в ході проведення цієї слідчої дії ОСОБА_9 на місці показав, де він 19.03.2017 року побачив на подвір?ї по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , як ОСОБА_4 утримував ОСОБА_8 та в яких положеннях вони перебували один відносно одного; висновком судово-медичної експертизи № 27 від 12.04.2017 року (а.с. 19-22), яким підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_8 стала механічна асфіксія, яка розвинулась в результаті закриття отворів рота і носа, про що свідчать наступні виявлені ознаки: різко підвищена повітряність і явища набряку легень, наявність помірно виражених відбитків ребер і помірної кількості крапкоподібних субплевральних крововиливів (плям Тард`є) по поверхнях легень, ділянки гострої емфіземи в легенях з розривом міжальвеолярних перетинок, що чергуються з ділянками дистелектазів та вогнищевого набряку, помірний периваскулярний набряк головного мозку, венозне повнокрів`я внутрішніх органів, рідка темно-червона кров в порожнинах серця і великих судин, а також відсутність ознак, специфічних для інших видів механічної асфіксії. Не виключається імовірність розвитку механічної асфіксії, яка стала безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 , в результаті закриття отворів його рота і носа як верхньою кінцівкою ОСОБА_4 або верхньою кінцівкою самого потерпілого, так і грунтовою поверхнею подвір`я (при притисканні обличчя потерпілого до неі) під час тривалого утримання ОСОБА_8 у вимушеному положенні з одночасними фіксацією його руки (рук) в безпосередній близькості до обличчя і притисканням його до землі вагою тіла нападника. Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 було виявлено наступні тілесні ушкодження: підшкірна гематома і садно лівої лобно-скроневої ділянки обличчя, поверхневі садна лівої скроневої ділянки обличчя, передньої поверхні лівого коліна і передньо-латеральної поверхні лівої гомілки, садна лівої привушної ділянки, передньої поверхні лівої вушної раковини і верхньо-центрального відділу лівої щоки, внутрішньошкірні крововиливи передньої поверхні правого плеча і латеральної поверхні лівого плеча, які за ступенем тяжкості стосовно живої особи, як кожне окремо, так й увесь їх перелік, належать до категорії легких тілесних ушкоджень;висновком судово-медичної експертизи № 21 від 21.03.2017 року (а.с. 24-25), з якого встановлено, що у ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді поверхневих саден ділянок ІІ-V п`ясно-фалангових суглобів правої кисті. Дані тілесні ушкодження утворились як позитивні відбитки рельєфу тканини надітої на вказану кисть рукавички внаслідок удару (ударів) тупим предметом (предметами) або об тупий предмет (предмети), за ступенем тяжкості як кожне окремо, так й увесь їх перелік, належать до категорії легких тілесних ушкоджень;висновком додаткової судово-медичної експертизи № 27А від 19.04.2017 року (а.с. 109-113), яким підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_8 стала механічна асфіксія, яка розвинулась в результаті закриття отворів рота і носа, про що свідчать наступні виявлені ознаки: різко підвищена повітряність і явища набряку легень, наявність помірно виражених відбитків ребер і помірної кількості крапкоподібних субплевральних крововиливів (плям Тард`є) по поверхнях легень, ділянки гострої емфіземи в легенях з розривом міжальвеолярних перетинок, що чергуються з ділянками дистелектазів та вогнищевого набряку, помірний периваскулярний набряк головного мозку, венозне повнокрів`я внутрішніх органів, рідка темно-червона кров в порожнинах серця і великих судин, а також відсутність ознак, специфічних для інших видів механічної асфіксії. Приймаючи до уваги результати проведеної судово-медичної експертизи і матеріали кримінального провадження, вважається, що механічна асфіксія внаслідок закриття отворів рота і носа, яка і стала безпосередньою причиною смерті, розвинулась під час тривалого утримання ОСОБА_8 у вимушеному положенні з фіксацією руки померлого (правої чи лівої) в безпосередній близькості до його обличчя руками (рукою) ОСОБА_4 , який додатково вагою свого тіла притискав ОСОБА_8 до землі. При цьому не виключається імовірність закриття отворів рота і носа ОСОБА_8 як верхньою кінцівкою ОСОБА_4 у спосіб, показаний ним під час слідчого експерименту за його участі 13.04.2017 року, так і грунтовою поверхнею подвір`я (внаслідок притискання обличчя потерпілого до неї) у спосіб, показаний свідком ОСОБА_9 під час слідчого експерименту за його участі 13.04.2017 року; консультативним висновком спеціаліста № 50 від 19.03.2017 року (а.с. 6), з якого встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп?яніння не перебував.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутогоОСОБА_4 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що наміру позбавити ОСОБА_8 життя у нього не було, оскільки вони не знайшли підтвердження в ході розгляду кримінального провадження та спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 27 від 12.04.2017 року, висновком додаткової судово-медичної експертизи № 27А від 19.04.2017 року, з яких встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок механічної асфіксії, яка розвинулась в результаті закриття отворів рота і носа. Механічна асфіксія внаслідок закриття отворів рота і носа, яка і стала безпосередньою причиною смерті, розвинулась під час тривалого утримання ОСОБА_8 у вимушеному положенні з фіксацією руки померлого (правої чи лівої) в безпосередній близькості до його обличчя руками (рукою) ОСОБА_4 , який додатково вагою свого тіла притискав ОСОБА_8 до землі. При цьому не виключається імовірність закриття отворів рота і носа ОСОБА_8 як верхньою кінцівкою ОСОБА_4 у спосіб, показаний ним під час слідчого експерименту за його участі 13.04.2017 року, так і грунтовою поверхнею подвір`я (внаслідок притискання обличчя потерпілого до неї) у спосіб, показаний свідком ОСОБА_9 під час слідчого експерименту за його участі 13.04.2017 року. Суд вважає, щоОСОБА_4 , обхопивши ОСОБА_8 своєю правою рукою та замкнувши її в замок із своєю лівою рукою, утримуючи при цьому його ліву руку, притискаючи таким чином надмірно тривалий час - понад 30 хвилин голову ОСОБА_8 до своєї руки та перекривши шляхи дихання,усвідомлював, що останній не має можливості чинити будь-який опір. Обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про перевищення ОСОБА_4 заходів, необхідних для затримання злочинця, оскільки вони явно не співрозмірні із ступенем небезпечності вчиненого посягання - крадіжки майна, а також явно не відповідали обстановці затримання злочинця, оскільки той був один, не мав як очевидної фізичної переваги, так і зброї.
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України, оскільки вчинив умисне вбивство, вчинене у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: посередню характеристику за місцем проживання, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, є приватним підприємцем.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, які викладені вище, а також те, що потерпілий ОСОБА_5 наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 реального покарання, суд вважає, що призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, по якій ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону України про амністію або акта помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.

Згідно п. „е ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, який набрав чинності 7.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи - особи, які підпадають під дію Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.

Відповідно до ст. 13 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив умисний злочин невеликої тяжкості до дня набрання чинності Законом України „Про амністію у 2016 році, являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 1.04.1993 року, проти застосування щодо нього амністії не заперечує, обставин, які виключають можливість застосування до засудженого Закону України „Про амністію у 2016 році судом не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі відповідно до п. „е ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.

Доводи обвинуваченого та його захисника в поданому до суду клопотанні про застосування до ОСОБА_4 крім п. „е ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році також п. „є ст. 1 вказаного Закону, згідно якого звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей, до задоволення не підлягають, оскільки, як встановлено в ході розгляду справи, у матері обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім ОСОБА_4 , є ще двоє працездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1, п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов?язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Суд вважає, що заявлений ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди на загальну суму 13270 гривень підлягає до повного задоволення.

Матеріалами, приєднаними до позовної заяви, показаннями потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 , а також матеріалами кримінального провадження доведено, що ним було понесено витрати на поховання, поминальний обід на загальну суму 13270 гривень. Від отримання будь-яких коштів від обвинуваченого потерпілий ОСОБА_5 в позасудовому порядку відмовився, а тому вказані кошти не були йому відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_4 в добровільному порядку. При вирішенні вимог про відшкодування майнової шкоди суд бере до уваги, що вказана сума майнової шкоди не оспорюється обвинуваченим ОСОБА_4 та в судовому засіданні обвинувачений не заперечував щодо стягнення з нього вказаних коштів у відшкодування завданої потерпілому майнової шкоди, повністю визнавши цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 , як винної особи, на користь потерпілого ОСОБА_5 підлягає стягненню 13270 гривень у відшкодування завданої майнової шкоди.

Речові докази: шкарпетки чорного кольору, штани коричневого кольору комуфляжного типу, футболку темно-синього кольору, труси темно-синього кольору, штани сірого кольору, кофту чорного кольору, куртку чорного кольору, шапку чорного кольору, утеплені черевики (кросівки) „Restime, паперову коробку із сірниками „Red match (а.с. 26-40), які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, слід передати потерпілому ОСОБА_5 ; освітлювальний прилад (велосипедну фару), однотипні гумові капці чорно-зеленого кольору, шапку чорного кольору, штани темно-зеленого кольору, куртку зеленого кольору комуфляжного типу (а.с. 26-40), які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, слід передати власнику ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 369-371, 373-374, 395 КПК України, Законом України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, ст.ст. 16, 22-23, 1166, 1201 Цивільного кодексу України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, призначивши покарання 2 (два) роки обмеження волі.

ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі, призначеного за даним вироком, звільнити на підставі п. „е ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 13270 (тринадцять тисяч двісті сімдесят) гривень у відшкодування майнової шкоди.

Речові докази: шкарпетки чорного кольору, штани коричневого кольору комуфляжного типу, футболку темно-синього кольору, труси темно-синього кольору, штани сірого кольору, кофту чорного кольору, куртку чорного кольору, шапку чорного кольору, утеплені черевики (кросівки) „Restime, паперову коробку із сірниками „Red match, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, - передати потерпілому ОСОБА_5 ; освітлювальний прилад (велосипедну фару), однотипні гумові капці чорно-зеленого кольору, шапку чорного кольору, штани темно-зеленого кольору, куртку зеленого кольору комуфляжного типу, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, - передати власнику ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1