АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3347/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/225/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2017 року, -

Встановила:

Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003597 від 10.12.2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, адвоката, раніше не судимого,

за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України - повернуто прокурору, який направляв його до суду, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України.
Клопотання ОСОБА_8 про застосування заходів безпеки - залишено без задоволення.

Заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання потерпілими у кримінальному провадженні - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд 1-ї інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказані вимоги мотивує тим, що кримінальне провадження №0001918 на момент пред`явлення підозри ОСОБА_8 було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, але було відновлено, внаслідок зловживання підозрюваним своїми процесуальними правами та подання ним неодноразових клопотань.

Зазначає, що посилання в обвинувальному акті на певні документи не є підставою для повернення обвинувального акту.
Крім того твердження слідчого в обвинувальному акті, що обвинувачений вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення не є істотним порушенням для ухвалення законного судового рішення.
Також відомості про сімейний стан не є обов`язковими для обвинувального акту, а невірне зазначення адреси проживання обвинуваченого, через технічну помилку, не перешкоджають призначити справу до судового розгляду.
Вказує, що ч.3 ст.291 КПК України передбачено засвідчення обвинувального акту виключно шляхом підпису слідчим та прокурором, що його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно і не містить посилань на скріплення печаткою.
У запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вказану ухвалу суду залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що жодних коштів від боржника він не отримував та не підписував договорів про погашення боргу та заяв та про повернення виконавчого документа, а матеріали провадження не містять жодної почеркознавчої експертизи.
Вказує, що намагання притягнути його до кримінальної відповідальності спрямоване на уникнення боржником ОСОБА_9 свого обов`язку по рішенню суду.
У запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вказану ухвалу суду залишити без змін.

Вказані вимоги мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, ухваленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин та досліджених доказів.
Зазначає, що ОСОБА_8 , який є адвокатом, повідомлення про підозру повинно було бути врученим Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень, згідно п.1 ч.1 ст.481 КПК України.
Проте в порушення вказаної норми ОСОБА_8 повідомлення про підозру було вручено старшим слідчим майором поліції ОСОБА_11 .
Із врахуванням наведеного, ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного, а отже не має статусу обвинуваченого, оскільки всі дії під час досудового розслідування, включаючи складання обвинувального акту є такими, що не відповідають законодавству.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого, що вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, прокурора, що просить задовольнити його апеляційну скаргу, з мотивів викладених у ній, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебували матеріали кримінального провадження № 0003597 від 10 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України.
Згідно матеріалів справи, 18 лютого 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.383 КК України, як дії, що виразилися у завідомо неправдивому повідомленні прокурору про вчинення злочину, поєднаними з обвинуваченням особи в особливо тяжкому злочині, вчиненими з корисливих мотивів; та ч.2 ст.384 КК України, як умисні дії, що виразилися у завідомо неправдивому показанні потерпілого під час досудового слідства, вчиненими з корисливих мотивів.
Так, ч.1 ст.291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає положенням кримінального процесуального законодавства, яким регламентуються вимоги до даного процесуального документу.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейським Судом з прав людини сформулювано ряд положень, згідно з якими під обвинуваченням у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський Суд з прав людини розуміє не лише офіційне повідомлення про обвинувачення, а й інші заходи, пов`язані з підозрою у вчиненні злочину, які спричиняють серйозні наслідки або істотним чином позначаються на становищі підозрюваного, тобто вважає необхідним виходити зі змістовного, а не формального розуміння обвинувачення (рішення у справі «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року; «Екле проти ФРН» від 15 липня 1982 року, «Фоті та інші проти Італії» від 10 грудня 1982 року).
Виходячи з цих положень як вітчизняного, так і європейського законодавства, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що у формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 відсутні дані про подію злочину, оскільки не повною мірою розкрита суб`єктивна та об`єктивна сторони вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме: повідомлення про злочин обвинуваченим ОСОБА_8 має бути неправдивим, тобто не відповідати дійсності чи в повному обсязі, чи хоча б частково, та він завідомо усвідомлював неправдивість таких відомостей.

Як вбачається із довідки №К-44/1-9/03/1-2017 від 20 квітня 2017 року на підставі відомостей, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 в даному провадженні як неправдиві, такі внесено до ЄРДР за №0001918 та на даний час триває досудове розслідування.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що за таких обставин, існують перешкоди для призначення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003597 від 10 грудня 2015 року до судового розгляду, і порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст.20 КПК України.
Згідно положень ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не було доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Тому, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що констатація в обвинувальному акті факту вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень є неприпустимою, оскільки доведення винуватості чи невинуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення встановлюється виключно судовим рішенням за результатами розгляду кримінального провадження.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0003597 від 10 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_8 складений з порушенням вимог ст.291 КПК України, що у рішенні належно мотивовано, а тому підстав для скасування ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2017року, про що ставить питання прокурор, не вбачає.
Разом з тим, твердження суду про необхідність скріплення підпису прокурора на обвинувальному акті печаткою, колегія суддів вважає безпідставним.
Вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт регламентовані ст.291 КПК України. За змістом ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Скріплення печаткою обвинувального акту вказаною правовою нормою не передбачено. Тому відсутність печатки на обвинувальному акті не може слугувати підставою повернення його прокурору.
Також не може бути підставою для повернення обвинувального акту відсутність у ньому інформації про сімейний стан обвинуваченого, оскільки п.2 ч.2 ст.291 КПК України зазначення таких відомостей не вимагається.

Зважаючи на ці обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу місцевого суду слід змінити, виключивши з її мотивувальної частини вказівку суду на вказані вище порушення положень кримінального процесуального законодавства, що регламентують вимоги до обвинувального акту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури задовольнити частково, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2017 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання
необхідність скріплення обвинувального акта печаткою;

порушення стороною обвинувачення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України щодо зазначення в анкетних даних обвинуваченого інформації, яка не передбачена КПК.

В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2