Справа № 635/7586/17
Провадження по справі №1-кп/635/951/2017
У Х В А Л А
21 грудня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора - ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
секретар судового засідання ОСОБА_14 ,
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України, який надійшов 19 грудня 2017 року від керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_15 , підсудний Харківському районному суду Харківської області.
Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Крім того, в ході підготовчого судового засідання прокурор просив доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_12 у порядку ст. 314-1 КПК України.
За змістом ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, в тому числі за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України, досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризують обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, враховуючи ту обставину, що обвинувачений є неповнолітнім у віці 17 років, вважає необхідним доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_12 .
Прокурор в ході підготовчого судового засідання заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під цілодобовим домашнім арештом.
В обґрунтування клопотань про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та продовження тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_13 прокурор посилався на доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ними інкримінованих злочинів та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують мати місце, а саме: можливість обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначених ризиків доводиться тяжкістю покарання за вчинення інкримінованих злочинів, відсутністю у обвинувачених постійного місця працевлаштування, законних джерел заробітку та міцних родинних зв`язків. Потерпіла та свідки є місцевими мешканцями смт. Буди Харківського району Харківської області та знайомі обвинуваченим, а тому обвинувачені можуть умовити чи іншим чином вплинути на потерпілу та свідків, враховуючи похилий/молодий вік останніх.
Обвинувачений ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою.
Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість існування ризиків, твердження прокурора про відсутність міцних родинних зв`язків взагалі є безпідставними, потерпіла та свідки не проживають з обвинуваченими в одному населеному пункті, прокурором порушений принцип індивідуалізації кримінальної відповідальності, клопотання щодо обвинувачених є ідентичними за своїм змістом. Крім того, прокурором порушений передбачений вимогами КПК України порядок подання таких клопотань, а саме клопотання стороні захисту вручені безпосередньо перед судовим засіданням, а не за три години, а тому такі клопотання взагалі не можуть бути прийнятими судом до розгляду та підлягають поверненню.
Обвинувачений ОСОБА_13 у судовому засіданні не заперечував проти продовження строку домашнього арешту, але просив змінити його на домашній арешт, який полягає в забороні залишати житло тільки в нічний час доби, посилаючись на бажання працевлаштуватись.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.
При вирішенні клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою, а також клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом суд виходить з наступного.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 жовтня 2017 року. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2017 року відносно ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 листопада 2017 року. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року відносно ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_12 змінено застосований запобіжний захід на тримання під вартою строком до 30 жовтня 2017 року. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2017 року відносно ОСОБА_13 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 08 листопада 2017 року. Слідчими суддями Харківського районного суду Харківської області продовжувався в межах строку досудового розслідування строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також строк тримання під домашнім арештом обвинуваченому ОСОБА_13 .
Відповідно до вимог ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 закінчується 24 грудня 2017 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під домашнім арештом закінчується 24 грудня 2017 року.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
При продовженні строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та строку тримання під домашнім арештом обвинуваченому ОСОБА_13 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив у тому числі наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотань про продовження строку тримання під вартою та під домашнім арештом в ході підготовчого судового засідання, а саме ризиків можливості обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, ту обставину, що потерпіла та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою кожному з обвинувачених, суд враховує особистість обвинувачених, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 суд приймає до уваги наявність у нього постійного місця проживання та реєстрації за однією адресою: АДРЕСА_1 , наявність міцних зв`язків з родиною, яка складається з дружини ОСОБА_16 , малолітньої дитини ОСОБА_17 та матері ОСОБА_18 , з якими він спільно проживає. Зазначені обставини підтверджуються наданою стороною захисту характеристикою з місця проживання. Суд також враховує відсутність судимостей та позитивну характеристику ОСОБА_11 за місцем проживання.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 суд приймає до уваги неповнолітній вік обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання та місця реєстрації за однією адресою: АДРЕСА_2 , наявність міцних родинних зв`язків з батьками, з якими він спільно проживає, що підтверджується наданими стороною захисту документами. Суд також приймає до уваги відсутність судимостей та стан здоров`я обвинуваченого, який є дитиною-інвалідом, має ряд захворювань, у тому числі епілепсію.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 суд керується вимогами ст. 492 КПК України, що передбачає особливості застосування запобіжного заходу щодо неповнолітнього обвинуваченого, та зазначає, що для тримання неповнолітнього обвинуваченого під вартою можливе лише за умов, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України. Таких умов прокурором в клопотанні не зазначено, доводи прокурора в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_12 є ідентичними з доводами, зазначеними в обґрунтування клопотань щодо інших повнолітніх обвинувачених.
Вищезазначені обставини значно зменшують ризик переховування обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від суду, але, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує їм у разі визнання їх винуватими, суд вважає наявною можливість переховування обвинувачених від суду, а тому є підстави для застосування до них запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Такий запобіжний захід також є повністю достатнім для запобігання ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні.
Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.
В судому засіданні в обґрунтування клопотань про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прокурором не зазначено та не доведено про неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою з урахуванням викладених вище судом обставин щодо кожного з обвинувачених.
Що стосується обвинуваченого ОСОБА_10 , то у суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_10 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, при цьому суд враховує наявність у ОСОБА_10 судимості за вироком Харківського районного суду Харківської області від 22.11.2011 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Таким чином, враховуючи тяжкість обвинувачення у сукупності з зазначеними обставинами щодо особи обвинуваченого ОСОБА_10 суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою строком на шістдесят днів з підстав продовження існування ризиків можливості переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням встановлених ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також позиції обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника, суд вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Застосування до обвинуваченого ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло лише в певний (нічний) період доби, не забезпечить запобігання ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, оскільки останні судом допитані не були, розгляд справи по суті судом не розпочатий.
Доводи сторони захисту про неможливість розгляду клопотань прокурора про продовження строків дії запобіжних заходів через порушення прокурором порядку їх вручення стороні захисту, передбаченого вимогами розділом II КПК України, додержання вимог якого під час підготовчого судового засідання передбачає ч.3 ст.315 КПК України, суд вважає безпідставними, оскільки зазначена стаття закону зазначає про наявність права учасників судового провадження заявляти клопотання, у тому числі що стосуються запобіжних заходів, безпосередньо під час підготовчого судового засідання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 314, 314-1, 315, 316 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України у відкритому судовому засіданні на 27 грудня 2017 року на 15 годину 00 хвилин.
Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України скласти досудову доповідь про ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України, яку підготувати в строк до 27 грудня 2017 року на 15 годину 00 хвилин.
В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України продовжити на шістдесят днів - до 18 лютого 2018 року.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під домашнім арештом задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України, строк тримання під домашнім арештом до двох місяців - до 21 лютого 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .
Зобов`язати ОСОБА_13 протягом часу до 21 лютого 2018 року включно:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 відмовити.
Обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_11 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 відмовити.
Обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_12 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.
Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 встановити до 18 лютого 2018 року.
Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_13 встановити до 21 лютого 2018 року.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визначити два місяці, тобто до 21 лютого 2018 року.
Обвинуваченого ОСОБА_11 негайно доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 та звільнити з-під варти.
Обвинуваченого ОСОБА_12 негайно доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , та звільнити з-під варти.
Доручити Харківському ВП ГУНП в Харківській області негайно доставити обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за місцем їх проживання та передати копію ухвали для виконання відповідному органу поліції за місцем проживання обвинувачених.
Роз`яснити ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1