Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
20 березня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0000214 від 30.05.2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку немає, неодноразово судимого, востаннє: 28.05.2009 року Млинівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; відповідно до ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 01.08.2014 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України з невідбутим строком покарання 2 місяці 23 дні,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років із конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років із конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з 01 червня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 01 червня 2017 року по 21 червня 2017 року включно.
Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Як встановлено вироком суду, 30 травня 2017 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, маючи при собі ніж, прийшов в господарство ОСОБА_9 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де вирішив вчинити розбійний напад.
Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, вдягнувши на голову та опустивши на обличчя плетену шапку чорного кольору з двома прорізами на рівні очей, тримаючи в руках ніж, відкрив незамкнені вхідні двері до коридору житлового будинку, увійшов в середину приміщення, а в подальшому через відчинені вхідні двері проник в жилу кімнату будинку, в якій власниця домоволодіння ОСОБА_9 сиділа та дивилася телевізор, тихо підійшов до неї з-заду, лівою рукою обхопив за шию, стиснув, шляхом демонстрації ножа, який утримував в правій руці, став чинити психологічний тиск та погрожувати застосуванням щодо неї фізичного насильства, тим самим подавив волю потерпілої ОСОБА_9 , яка усвідомлювала загрозу для свого життя та здоров`я, незаконно примусив її передати йому гроші в сумі 853,00 грн., тим самим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.
Також, 30 травня 2017 року, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї господарства ОСОБА_9 , що розташоване в АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, спрямованим на збагачення за рахунок чужого майна, вирішив вчинити крадіжку цінного майна.
Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, скориставшись тимчасовою відсутністю власниці господарства ОСОБА_9 , переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, відкрив незамкнені на замок вхідні двері підсобного господарського приміщення (майстерні), проник всередину, звідки умисно, таємно, повторно викрав велосипед марки «Либідь» вартістю 682,20 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.
В поданих апеляційних скаргах:
-прокурор, який брав участь в суді першої інстанції ОСОБА_5 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Зазначає, що у мотивувальній частині вироку суд необґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_6 , як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений повторно та поєднаний з проникненням у житло. Додає, що суд в резолютивній частині вироку не вирішив питання щодо стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, пов`язаних на залучення експертів. Просить вирок суду змінити: 1) виключити з мотивувальної частини вироку ознаку, яка кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України як розбій, вчинений «повторно»; 2) стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів у кримінальному провадженні в загальній сумі 1682, 14 грн..
-захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема прокурором був оголошений лише перелік письмових доказів, які підлягають дослідженню, з коротким викладом суті складених процесуальних документів, а суд першої інстанції не досліджував їх безпосередньо, що в подальшому призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення. Зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не було встановлено жодних доказів, котрі б підтверджували факт перебування у власності ОСОБА_9 велосипеда «Либідь». Додає, що судом невірно викладено показання потерпілої ОСОБА_9 , які вона давала в судовому засіданні. Стверджує, що в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_9 про надання дозволу на проведення додаткового огляду від 30.05.2017 року. Вказує, що висновки експертизи не можуть бути допустимим доказом, оскільки експертом 15.06.2017 року був складений висновок дактилоскопічної експертизи за №1.3-419/17 на а.п.182-186, який проведено на підставі постанови СВ Млинівського відділення поліції Дубенського відділу ГУ Національної поліції в Рівненській області від 19.05.2017 року про призначення дактилоскопічної експертизи, винесеної заступником начальника СВ Млинівського відділення поліції Дубенського відділу ГУ Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_10 , адже кримінальне провадження за даними злочинами розпочате тільки 30.05.2017 року, тобто постанова винесена поза рамками кримінального провадження. Просить: 1)дослідити докази по справі, зокрема, протокол додаткового огляду місця події на а.п.19-20, протокол пред`явлення особи для впізнання а.п.33-37; протокол одержання експериментальних зразків а.п.179; висновок дактилоскопічної експертизи а.п.182-186; протокол огляду документів а.п.225-227; протокол пред`явлення предметів для впізнання а.п.231-237; висновок товарознавчої експертизи а.п.242-244; клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів а.п.172; письмове повідомлення начальника Млинівського ВП Лубенського ВП ГУНП в Рівненській області про виконання доручення а.п.152; 2) вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_8 , який просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора та вирок змінити, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просять скасувати вирок та закрити кримінальне провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції , обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що злочинів проти власності потерпілої ОСОБА_9 не вчиняв, 30 травня 2017 року в с.Травневе Млинівського району Рівненської області не був, в господарство потерпілої ніколи не заходив.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заперечення вчинення ним розбійного нападу та крадіжки майна ОСОБА_9 спростовуються дослідженими в суді першої інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка перед дачею показань була попереджена про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та ствердила, що 30 травня 2017 року біля 15 години 30 хвилин перебувала у власному будинку і дивилася телевізор. В цей час відчула, як хтось зздаду з лівої сторони обхопив рукою за шию стиснув. Озирнувшись , побачила чоловіка, на голові якого була темного кольору шапка, що закривала його обличчя і мала великі прорізи на очах. В правій руці чоловік тримав ніж. Вказаний чоловік почав вимагати гроші, на її слова про відсутність коштів, ним було нанесено удар по голові. Злявкашись, потерпіла взала із серванта, журнал, в якому лежали грошові кошти в сумі 853 гривень, купюрами по 100,50,1 гривень, які передала нападнику. Останній продовжував вимагати кошти, наказав лягти на підлогу. Однак вказану вимогу вона не виконала, а руками виштовхала нападника в коридор, та закрила двері, накинувши маталевий гачок. В подальшому, вона почала кричати та кликати на допомогу , невідомий вийшов з будинку. Бачила , як нападник йшов по її огороду та зняв з голови шапку. Пізніше виявила у підсобному приміщенні відсутність велосипеда марки « Либідь». Під час впізнання особи впізнала у нападнику ОСОБА_6 .
Показання потерпілої ОСОБА_9 підтверджуються показання свідка ОСОБА_11 , яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань, в суді першої інстанції підтвердила, що їй стало відомо про те, що 30 травня 2017 року було здійснено розбійний напад на ОСОБА_9 , у ході якого невідомий чоловік, погрожуючи ножем, заволодів грошовими коштами потерпілої в сумі 853 гривні. Крім цього, підтвердила, що у 2010 році нею для ОСОБА_9 було придбано велосипед марки « Либідь», зеленого кольору, з подвійно вигнутою рамою типу « дамка». 20 травня 2017 року при відвідуванні потерпілої бачила вказаний велосипед у підсобному приміщенні. 30 травня 2017 року, велосипеда вже не було.
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ствердили , що 30 травня 2017 року року біля 23 години, 31 травня 2017 року біля 14 год. 40 хвилин, невідомий чоловік, в якому в подальшому впізнали обвинуваченого ОСОБА_6 придбавав продукти харчування, розраховуючись грошовоми купюрами номінальною вартістю по 100 гривень. Також свідок ОСОБА_12 підтвердив, що видавав працівникам поліції відеозапис від 31 травня 2017 року , отриманий з відеокамери, встановленої на вході в приміщення магазину « Затишок».
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в суді першої інстанції підтвердили, що ОСОБА_6 приїджав до них відповідно 31 травня 2017 року на велосипеді зеленого кольору типу « дамка» та мав з собою продукти харчування.
Показання потерпілої ОСОБА_9 щодо обставин вчинення злочинів, особи, яка вчинила злочини , підтверджені відомостями, що містяться в протоколах слідчого експерименту від 30 травня 2017 року (а.с.27-32 Т.1), в протоколі пред`явлення для впізнання від 01 червня 2017 року з фототаблицею ( а.с.33-37 Т.1), в ході яких потерпіла підтвердила показання, дані нею про обставини вчинення злочинів, та впізнала в особі нападника ОСОБА_6 ..
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки велосипеда марки «Либідь» стверджується також відомостями , які містяться : в протоколі пред`явлення для впізнання речей за фотознімками від 19 червня 2017 року (а.с. 231-237 Т.1), згідно яких свідок ОСОБА_11 на фотознімку №1 впізнала велосипед марки « Либідь» зеленого кольору, з подвійно вигнутою рамою типу « дамка», який нею був придбаний у 2010 році для ОСОБА_9 ; в протоколі огляду документів від 14 червня 2017 року з фототаблицями та DVD-диском ЕМТЕК 4,7 Gb (а.с. 225-227 Т.1), відповідно до оглянутих відеофайлів з відеокамер, встановлених на вході та всередині приміщення магазину «Затишок», що в с.Березини Радивилівського району Рівненської області, міститься зображення ОСОБА_6 , який 31 травня 2017 року о 14 год. 40 хв. прийшов до приміщення магазину « Затишок» тримаючи в руках велосипед жіночого типу « дамка» темно-зеленого кольору, а об 15 год. 22 хв. того ж дня залишив територію магазину, забрав велосипед та пішов у невідомому напрямку.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заперечення факту перебування у будинку ОСОБА_9 спростовуються висновком судової дактилоскопічної експертизи №1.3-413/17 від 15 червня 2017 року (а.с. 182-193 Т.1), згідно якої слід долоні руки розміром 38х95 мм, що вилучений при огляді місця події від 30 травня 2017 року за фактом розбійного нападу на ОСОБА_9 в с.Травневе Млинівського району Рівненської області, залишено тенаром долоні лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Доводи обвинуваченого та його захисника про визнання недопустимим доказом висновок судової дактилоскопічної експертизи №1.3-413/17 від 15.06.2017 року з тих підстав, що постанова про її призначення винесена 19 травня 2017 року, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження а.с.176 Т.1, зазначена постанова слідчого датована 5 червня 2017 року, а зазначення у вступній частині висновку експерта дату винесення постанови слідчим 19 травня 2017 року є опискою.
Розмір заподіяної шкоди, внаслідок вчинення крадіжки велосипеда стверджується дослідженим в суді першої інстанції висновком судової товарознавчої експертизи №3.2-695/17 від 03 липня 2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 242-244 Т.1), відповідно до якого вартість жіночого велосипеда марки « Либідь» станом на період з 20 по 30 травня 2017 року могла становити 682 гривень 20 копійок.
Доводи сторони захисту про безпідставне покладення в основу визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок крадіжки велосипеда, висновку судової товарознавчої експертизи №3.2-695/17 від 03 липня 2017 року є необгрунтованими, оскільки відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності « розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Також не заслуговують на увагу та не грунтуються на вимогах закону доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які виразились в розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до проведення підготовчого судового засідання, оскільки положення чинного КПК України не містять заборони щодо розгляду цього питання після надходження обвинувального акту до суду і до проведення підготовчого провадження.
Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зазначена засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх ( як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Доводи захисника та обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не досліджував докази безпосередньо не заслуговують на увагу, оскільки дослідження доказів полягає в безпосередньому сприйнятті під час судового розгляду справи судом та особами, які беруть участь у справі, інформації про обставини, що міститься у передбачених законом носіях доказів (засобах доказування). Вказані доводи спростовуються технічним носієм, на якій зафіксоване судове провадження у суді першої інстанції, згідно якого вбачається , що докази судом першої інстанції досліджувались безпосередньо шляхом безпосереднього сприйняття інформації, що міститься у процесуальних джерелах доказів.

За таких обставин, встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що під час судового розгляду належними та допустимими доказами доведено вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України.
Водночас , згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, крім іншого, також зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в не повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння грошовими коштами, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло та за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про безпідставне зазначення в кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України кваліфікуючої ознаки розбій, вчинений повторно , виходячи з наступного.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» та п.1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК. За змістом частини другої статті 187 КК розбій вважається повторним, якщо його вчинено особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм. Ознака повторності відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності або якщо судимість за раніше вчинений злочин було погашено чи знято в установленому законом порядку, або якщо на момент вчинення нового злочину минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за раніше вчинений злочин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини оскаржуваного вироку підлягає виключенню кваліфікуюча ознака дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України , як вчинення ним розбою повторно, оскільки ОСОБА_6 раніше не вчиняв розбою або бандитизму.

Також, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції у вироку неправомірно не вирішив питання щодо стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, пов`язаних на залучення експертів, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів відносяться до процесуальних витрат, а згідно ст.ст.122, 124 КПК України проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України, а при ухваленні обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. За таких обставин з обвинуваченого на користь держави колегія суддів стягує документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 1682 гривень 14 копійок (а.с. 181, 241 Т.1).
На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_6 покарання за кожен із злочинів та остаточне покарання , суд першої інстанції правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином та особливо тяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимість за попередньо вчиненні злочини не погашена та не знята у встановленому законом порядку, за місцем проживання характеризується негативно, та дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення за кожен із злочинів покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, що відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, за своїм розміром є необхідними й достатніми для його виправлення та попередження нових злочинів. Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України.

За таких обставин, судом першої інстанції при ухваленні вироку неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну вироку суду на підставі п.4 ч.1 ст.408 , п.4 ч.1 ст.409 КПК України , з виключенням з мотивувальної частини вироку суду кваліфікуючої ознаки та стягнення з обвинуваченого витрат , пов`язаних із залученням експертів, оскільки це не погіршує становища обвинуваченого. В іншій частині вирок суду законний, обгрунтований та вмотивований.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України , колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року кваліфікуючу ознаку дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України - розбій, вчинений повторно.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати, пов`язані з залученням експертів у кримінальному провадженні №0000214 від 30.05.2017 року в сумі 1682 (однієї тисячі шістсот вісімдесяти двох) гривень 14 копійок.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

_______________ ________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3