УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7052/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника апелянта
адвоката: ОСОБА_7 ,
потерпілої: ОСОБА_8
представника потерпілої: ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника ПП «Імперія Смаку» адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 вересня 2017 року про накладення арешту на майно, -
в с т а н о в и л а:

Заслухавши доповідь судді, представника ПП «Імперія смаку» ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_8 та її представника про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді - без зміни, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи подання слідчого, слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався.
Тобто, існує реальна можливість незаконним шляхом відчуження зазначеного вище майна, яке є предметом злочину.
Проте, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22.08.2017 року постанову про закриття кримінального провадження було скасовано і досудове розслідування провадження триває.
Враховуючи правові підстави для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя на час розгляду вказаного клопотання обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладання арешту на майно земельну ділянку та нежитлові будівлі, які є предметом кримінальних правопорушень за ч.1 ст.358, ч.1 ст.366 КК України, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, а тому підстав до скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно не вбачається.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду клопотання потерпілої ОСОБА_8 про накладення арешту на майно були порушені норми ч.1 ст.172 КПК України, зокрема те, що клопотання потерпілої розглядалося за відсутності власника майна, а саме ПП «Імперія смаку», не можуть бути самі по собі у відповідності до положень ст. 407 КПК України підставою для скасування ухвали слідчого судді. Крім того, реалізацію своїх процесуальних прав власник арештованого майна - ПП «Імперія смаку», зміг здійснити шляхом звернення через свого представника ОСОБА_11 до суду з даною апеляційною скаргою та шляхом участі представника в судовому засіданні апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника ПП «Імперія Смаку» адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07 вересня 2017 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: