Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/97/2018 Справа №641/208/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий зазначив, що є підстави вважати, що вищевказане майно є доказами кримінального правопорушення, , тому просив накласти на вказані тимчасово вилучені речі та документи арешт.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України, то Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку щодо накладення арешту на майно.
Разом з тим, відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, зокрема, повертаються власнику законному володільцю або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів в кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства та суду», від 27.08.2010 року, майно, на яке накладено арешт, передається згідно з рішенням слідчого, прокурора та суду, виходячи з конкретних обставин та інтересів справи, на зберігання, зокрема, власнику цього майна чи його родичу.
Керуючись вимогами ст. ст. 167,170 КПК України, слілдчий суддя -
Клопотання слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Накласти арешт на добровільно надані ОСОБА_5 предмети, які постановою слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 13.01.2018 визнано речовими доказами, а саме: 1) мобільний телефон марки Bravis A503 Joy (серійний номер НОМЕР_1 , імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 ) чорного кольору; 2) зарядний пристрій до мобільного телефону Bravis СН-А503.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1