УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/244/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2017 року яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, уродженку та жительку
АДРЕСА_1 ,
не одружену, що має на утриманні малолітню
дитину, працює, раніше не судима
засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України встановлено ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Речові докази по справі автомобіль КІА Cerato д/н НОМЕР_1 - залишено ОСОБА_7 .
встановила:
Згідно вироку суду, 28 листопада 2016 року близько 18 год. 50 хв. ОСОБА_7 керувала технічно справним автомобілем КІА Cerato р/н НОМЕР_2 по а/д Київ-Чоп зі сторони м. Києва в напрямку м. Житомира.
Рухаючись указаним транспортним засобом на 98км+100м а/д Київ-Чоп, Коростишівського району поблизу с. Новогородецьке, водій ОСОБА_7 в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а в порушення вимог п. 12.1 вказаних Правил дорожнього руху України, під час вибору швидкості не врахувала дорожню обстановку і стан свого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустила занос свого автомобіля та здійснила виїзд за межі проїзної частини в кювет, де автомобіль перекинувся.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден на кінцівках та голові, перелому 1-го шийного хребця, повного розриву між основою черепа та хребцем, розриву спинного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, є смертельними, та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію дій останньої просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та ухвалити новий вирок.
Призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і іспитовим строком 3 роки. Покласти обов'язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.
Вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції в порушення зазначених норм законодавства не в повній мірі оцінив обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_7 вчинила тяжкий злочин, характер та обсяг допущених грубих порушень Правил дорожнього руху України, тяжкі та безповоротні наслідки - смерть людини.
Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, який вважав за можливе не призначати обвинуваченій додаткового покарання, оскільки було встановлено, що порушення ПДР України допущені обвинуваченою ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками. Кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою посягає саме на безпеку дорожнього руху, тому застосування додаткового покарання буде справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченої.
В поданих запереченнях обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок Коростишівського районного суду залишити без змін. Вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Житомирської області є безпідставною. Доводи прокурора про невідповідність призначеного їй покарання ступеню тяжкості злочину в наслідок м`якості, не ґрунтуються на матеріалах справи.
Обвинувачена зазначає, що погоджується з тим, що є винною у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаюється, під час досудового розслідування постійно сприяла слідству, за місцем роботи характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувалась.
Просить врахувати думку дочки потерпілої ОСОБА_10 , яка не заявляє матеріальних та моральних претензій до неї та не оскаржує вирок суду.
Просить не позбавляти її права керування транспортним засобом, оскільки проживає у м. Житомирі, а працює у м. Києві, для поїздок використовує автомобіль та є єдиним водієм у сім`ї.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинувачену, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила застосувати щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році», перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах і в апеляційній скарзі не оспорюється.
В апеляційному суді обвинувачена ОСОБА_7 заявила клопотання про застосування до неї амністії та звільнення її від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», з необхідністю задоволення цього клопотання погодився і прокурор.
Також, прокурор в своїй апеляційній скарзі не оспорює обґрунтованість та законність звільнення судом ОСОБА_7 у відповідності до положень ст. 75, 76 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачена ОСОБА_7 апеляційному суду надала докази підтверджуючі те, що вона має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_11 щодо якого не позбавлена батьківських прав.
За наведених обставин, з врахуванням, що обвинувачена підлягала б звільненню як від основного так і додаткового покарання у відповідності з ЗУ «Про амністію у 2016 році» колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене їй покарання в суді першої інстанції явно несправедливим, через його м`якість, а тому задовольняє апеляційну скаргу прокурора частково, в частині внесенні у вирок змін про звільнення ОСОБА_7 від призначеного вироком суду першої інстанції покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Відповідно до п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного їй вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2017 року.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: