Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-1296ск18

Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
статтею 427 КПК визначено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Перевіривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором не дотримано положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, відповідно до яких касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону (419 КПК), прокурор у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності ухвали цього суду відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК, а також

не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга прокурора не містить доводів, які би спростовували висновок апеляційного суду про те, що відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК погіршення правового становища ОСОБА_5 недопустимо.
Також прокурор у касаційній скарзі не зазначає, які клопотання сторони обвинувачення безпідставно не задовольнив апеляційний суд усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК.

Прокурор формально посилається в касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості,

у той же час не наводить правового обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду відповідно до ст. 414 КПК.
Крім того, касаційна скарга містить суттєві суперечності.
Відповідно до пунктів 3, 5 ч. 2 ст. 427 КПК, зазначаючи у касаційній скарзі, що оскаржується ухвала Апеляційного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року, яку слід скасувати з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, прокурор у мотивувальній частині наголошує й на незаконності вироку місцевого суду з аналогічних підстав, у той же час не наводить тому відповідного обґрунтування з урахуванням ч. 2 ст. 438 КПК і не порушує питання про необхідність зміни або скасування цього судового рішення.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування та наявність вказаних суперечностей перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурор має підтвердити, що не пропустив такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, п. 4 §3 Перехідних положень Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,
п о с т а н о в и в:
залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3