В И Р О К
іменем України
Справа № 126/2072/17

Провадження № 1-кп/126/207/2017

"13" вересня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь Вінницької області кримінальне провадження за ч. 1 ст. 357 КК України внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000457 від 15.07.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Державинськ Казахстан, грузина, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за ч. 1 ст. 357 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 15 липня 2017 року близько 06:40 ОСОБА_4 в прохідній кімнаті чергової частини Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, який розташований в м. Бершадь Вінницької області по вул. Будкевича, 13, надано для ознайомлення та підписання постанову серії БР № 341960 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, яку винесено начальником сектору реагування патрульної поліції № 2 Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області. ОСОБА_4 , взявши до рук оригінал постанови серії БР № 341960, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою уникнення адміністративної відповідальності, нехтуючи суспільними правилами поведінки, виражаючи особисту зневагу до представників правоохоронних органів та їх рішень, проявляючи неповагу до авторитету органів державної влади, розірвав вказану постанову на дві частини, чим пошкодив офіційний документ, привівши його у стан непридатний для його подальшого використання за цільовим призначенням, а саме, накладення адміністративного стягнення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе винним, підтвердив вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена, а дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, кваліфікуючими ознаками якої є: умисне пошкодження офіційного документа.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за правилами ст. 12 КК України, відноситься до розряду злочинів невеликої тяжкості.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

В ході судового слідства в діях обвинуваченого ОСОБА_4 виявлено пом`якшуючі вину обставини, передбачені ст. 66 КК України, якими суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, раніше не судимий, не одружений, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, характеризується задовільно за місцем проживання, є інвалідом ІІІ групи.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даних про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв його виправленню та запобігав вчиненню інших злочинів, а саме у вигляді штрафу в дохід держави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_4 ст. 1 п. г) Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом обвинуваченого визнано інвалідом третьої групи.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти звільнення його від відбування покарання на підставі ст.1 п. г) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році » від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 п. г) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнані інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи. Ці дані підтверджені довідкою-характеристикою виданою виконкомом Джулинської сільської ради, пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 виданим 12.04.2012 року, вивченими у судовому засіданні.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені, але він наполягав на її застосуванні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369 371, 373- 376 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу - 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн..

На підставі ст.1 п. г) Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вороком покарання у зв`язку з амністією.

Речовий доказ, а саме постанову та її копію про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 341960 відносно гр. ОСОБА_4 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка зберігається при кримінальному провадженні - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Вінницької області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1