АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 664/394/16-к
Номер провадження : 11-кп/791/7/18 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року квітня місяця 10 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Верхоурського району Свердловської області, громадянина України, росіянина за національністю, одруженого, маючого на утриманні 3 (трьох) малолітніх дітей, зареєстроване місце проживання: - АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: - АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , офіційно не працевлаштованого, хворого на хронічний гепатит ст. ремісії, раніше судимого:

1/ 13.06.1990 року Снігурівським районним народним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 17-140, 42 КК України в ред. 1960 р. до покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2/ 11.08.1992 року Свердловським міським судом Луганської області за ч. 1 ст.183, ст. 43 КК України в ред. 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна;

3/ 07.08.1996 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 215 3 КК України в ред. 1960 р. до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільнився 07.10.1997 року з Казанківської ВК-93 Миколаївської області на підставі постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.10.1997 року, із застосуванням ст. 4 ЗУ «Про амністію» від 26.06.1997 року та Указу Президента України «Про амністію» 1997 року;

4/ 02.12.1999 року Веселівським районним судом Запорізької області за ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України в ред. 1960 р. до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнився 02.08.2003 року з ВК-88 Запорізької області по відбуттю терміну покарання;

5/ 25.02.2004 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, звільнився 26.10.2004 року з ВК-88 Запорізької області по відбуттю терміну покарання;

6/ 30.06.2005 року Снігурівським райсудом Миколаївської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням - з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст. 1 п. «Б» ЗУ «Про амністію» від покарання звільнений;

7/ 12.10.2005 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнився 04.02.2010 року з Тростянецької ВК 39 Вінницької область по відбуттю терміну покарання;

8/ 02.12.2011 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці;

9/ 29.10.2013 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, звільнився 14.04.2014 року з Ольшанської ВК 53 Миколаївської області по відбуттю терміну покарання - у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з триманням його в кримінально-виконавчій установі закритого типу із конфіскацією всього належного обвинуваченому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховується з 07 грудня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 07.12.2015 року по 07.10.2016 року (дати винесення вироку) із розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення у справі судово-товарознавчої, судово-дактилоскопічних, судово-психіатричної експертиз у розмірі 2 537,05 гривень (а.с. 37-50, 54-63, 135-139, 189-193 тому І).
Речові докази у справі після набрання вироком законної сили:
- липку стрічку та дактилоскопічні картки на ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які знаходяться в сейф-пакетах № 2211614, № 2211616; - сліди рук на 23 відрізках л/с, які знаходяться в сейф-пакеті № 2893503 передані до кімнати зберігання речових доказів Цюрупинського ВП Новокаховського ВП ГУНП Херсонської області знищено (а.с. 32 33 тому І);
- документи на майно, а саме на телевізор «Saturn» моделі LED 199, мобільний телефон «Nokia» моделі «1280», два конверти до банківських карт «Приватбанк» передані до кімнати зберігання речових доказів Цюрупинського ВП Новокаховського ВП ГУНП Херсонської області повернуто ОСОБА_9 (а.с. 32 33 тому І);
- частину від мобільного телефону марки «Nokia» моделі «1280», а саме задню кришку та батарею; - мобільний телефоном «Nokia» моделі «2128і»; - шкіряну куртку фірми «VRVO»; - сумку фірми «Jinhaoda»; - брезентову сумку; - банківські картки ПАТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , ПАТ «Державний ощадбанк України» за № НОМЕР_2 поміщенні в сейф-пакет № 3319731 та переданні на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Цюрупинського ВП Новокаховського ВП ГУНП Херсонської області повернуто ОСОБА_9 (а.с. 106-107 тому І);
- телевізор марки «Saturn» моделі LED 199 переданий до кімнати зберігання речових доказів Цюрупинського ВП Новокаховського ВП ГУНП Херсонської області повернуто ОСОБА_9 (а.с. 131-132 тому І);
- договір з ломбардом на гр. ОСОБА_7 поміщений в сейф-пакет № 3319731 та переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Цюрупинського ВП Новокаховського ВП ГУНП Херсонської області повернуто ОСОБА_7 (а.с. 106-107 тому І);
- диск АNV - DVD R 16X залишено в матеріалах справи (а.с. 129 тому І).

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 05.12.2015 року приблизно о 20 год. 00 хв. переслідуючи прямий умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пройшов на територію домоволодіння, де шляхом вільного доступу через вхідні двері проник до будинку АДРЕСА_4 , де проживає одинока особа похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив розбійний напад на ОСОБА_9 поєднаний із застосуванням психічного насильства, яке виразилось у вимогах передати наявні у ОСОБА_9 гроші, цінні речі та в погрозах позбавлення його життя шляхом приставляння ножа до шиї потерпілого, які сприймались потерпілим реально, а також із застосуванням під час нападу фізичного насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , яке виразилось у зв`язуванні липкою стрічкою скотч» рук та ніг потерпілого, у ході чого у присутності потерпілого заволодів його майном, а саме: - телевізором марки «Saturn» моделі «LED 199», вартістю 1 300,00 гривень; - мобільним телефоном «Nokia» моделі «1280», вартістю 180,00 гривень з сім-картою «Київстар», вартістю 10,00 гривень; - мобільним телефоном «Nokia» моделі «2128і», вартістю 150,00 гривень з сім-картою «Інтертелеком» на рахунку якої грошових коштів не було; - машинкою для стрижки волосся марки «Maestro» моделі «MR650», вартістю 200,00 гривень; - шкіряною курткою фірми «VRVO», вартістю 950,00 гривень; - сумкою фірми «Jinhaoda», вартістю 200,00 гривень; - брезентовою сумкою, вартістю 70,00 гривень; - банківською карткою ПАТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 без грошових коштів на рахунку; - банківською карткою ПАТ «Державний ощадбанк України» за № НОМЕР_2 без грошових коштів на рахунку; - грошовими коштами у сумі 150,00 гривень; спричинивши своїми діями потерпілому матеріальну шкоду у загальному розмірі 3 228,00 гривень.

В апеляційній скарзі з додатками обвинувачений ОСОБА_7 , вважає, що вказаний вирок в підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування свої вимог вказує, що вказує, що суд неправильно застосував ЗУ Про кримінальну відповідальність оскільки у нього не було факту проникнення у житло, а також холодної зброї. Потерпілий сам відкрив двері і впустив його після чого він попросив гроші і потерпілий дав їх йому. Крім того судом не взято до уваги, що між ним і потерпілим був конфлікт тому на день інциденту потерпілий дав неправдиві свідчення з метою помсти. В суді потерпілий також сказав, що претензій до нього не має. Під час допиту працівниками поліції, без захисника, він боявся давати свідчення, надавав лише ті, що вимагали працівники поліції. Також покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і інших свідків, його сусідів працівники поліції відмовилися брати до уваги. Крім того висновок судово психіатричної експертизи жодним чином не доводить його винуватість в інкримінованому злочині. Вважає, що слідчі дії проведені з ним за відсутності захисника є порушенням ст.87 КПК України, а отже є недопустимим доказом.

Просить вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2016 року скасувати, постановити новий вирок яким змінити кваліфікацію на ч.1 ст.187 КК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора який просив не задовольняти апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника які просили задовольнити апеляційну скаргу, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені вказаного кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_7 винуватість в висунутому обвинуваченні визнав частково, не згоден з кваліфікацією злочину та вважає, що його дії мають кваліфікуватися за ч. 1 ст. 187 КК України, але його винуватість повністю доведена.
В судовому засіданні ОСОБА_12 пояснив, що він пішов до ОСОБА_9 в с. Підстепне за грошима і зайшовши до потерпілого вимагав гроші. ОСОБА_9 відповів, що грошей нема, є лише 150 гривень. Він взяв ці гроші, які були у книжці та не повіривши, що грошей нема, взяв «скотч» та зв`язав руки потерпілому та почав шукати гроші. Потерпілого він зв`язав, оскільки побоювався, що той втече або накинеться на нього. Крім того, ОСОБА_9 він казав з метою залякати «не шуткуй зі мною, а то буде серйозніше». Ніж він взяв у ОСОБА_9 в коридорі на пічці, щоб розрізати «скотч». Він взяв телевізор, куртку, машинку для стрижки, банківські картки та зложив це все в сумку. Потерпілий також, пообіцяв дати йому 5 тисяч після отримання 8-го числа пенсії. Телевізор він заложив у ломбард, інші речі у нього буди в дома. 7-го числа до нього приїхали працівники міліції та він видав речі.
За вироком щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд навів докази, дав їм відповідну оцінку і мотивував свої висновки стосовно ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав що 05.12.2015 року він приліг на ліжко відпочивати, в цей час хтось постукав, він підійшов до дверей та спитав «хто там» у відповідь почув ОСОБА_13 . Він вирішив, що це ОСОБА_13 з чоловіком повернулись, щось забувши. Він відкрив двері та побачив чоловіка одягненого в темний одяг, який зайшов у будинок, він за ним закрив двері, цей чоловік йому наказав йти вперед та сісти на ліжко. ОСОБА_7 підніс йому до горла якийсь предмет та сказав, скажи де гроші, інакше шуткувати не буду, буде тобі погано. ОСОБА_9 відповів, що є в книжці 150 гривень, через декілька днів він отримає пенсію та дасть йому 5 тисяч. ОСОБА_7 наказав скласти руки, зв`язав руки та ноги скотчем» та наказав лягти на ліжко. ОСОБА_9 боявся ОСОБА_7 , бо зрозумів, що в такий час ніхто з хорошими намірами не приходить, він був у нерівних умовах, не противився, на все погоджуючись, оскільки розумів, що якщо не буде виконувати його вказівок то постраждає. ОСОБА_7 узяв 150 гривень, які були у книжці та почав шукати гроші по кімнатах, знайшов банківську карточку. Знайшов, ще один мобільний телефон та взяв його собі. ОСОБА_7 взяв телевізор та сказав «мені подобається твій телевізор», він відповів «бери», взявши куртку ОСОБА_7 сказав «мені подобається твоя куртка», він відповів «бери», потім він взяв машинку для стрижки та склав речі у мішок. Потім ОСОБА_7 ножем розрізав «скотч» на руках, ніж був чорний, маленький, мисливський. Звідки він узяв ніж та куди його поклав не знає. Після цього ОСОБА_7 наказав йому не виходити до ранку, якщо вийдеш «приб`єм». «Скотч» на ногах вже зняв сам. В міліцію він заявляти не хотів, але сусіди сказали не заявиш, то він ще прийде.
Тобто, потерпілий підтвердив, що в той день ОСОБА_7 проник в його житло, вчинив на нього напад, погрожував йому в тому числі ножом (як він сприймав це) та проти його волі заволодів майном.
При цьому у суду не було підстав ставити під сумнів твердження потерпілого, у якого не було до цього не яких стосунків з обвинуваченим.
Крім того, свідки (поняті) ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду показали, що під час експерименту на ОСОБА_7 тиск не здійснювався.
Щодо, твердження обвинуваченого про недопустимість як доказу висновку судово-психіатричної експертизи наданого експертами КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР № 12 від 14.01.2016 року, то воно є необґрунтованим оскільки у обвинуваченого на той час був захисник і будь яких заяв щодо незаконності вказаної експертизи в ході судового засідання не ним ні захисником не заявлялось.
За вказаною експертизою ОСОБА_7 хронічними психічним захворювання не страждає, в період вчинення злочину у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, в той час міг віддавати звіт в своїх діях та керувати ними і вказане ніким не заперечується.
Посилання ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі про те, що він не проникав у житло, не застосовував холодної зброї, а покази надав під тиском не знаходить свого відображення в матеріалах кримінального провадження та спростовується доводами, а саме вказаними вище показами потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події,протоколом обшуку від 07.12.2015 року з фото таблицею до нього, протоколом огляду предмета від 08.12.2015 року з фототаблицею до нього, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 09.12.2015 року з описом речей і документів, протоколом огляду від 09.12.2015 року з фототаблицею до нього та диском, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.12.2015 року з довідкою до нього, де впізнали обвинуваченого, протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2015 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 19.01.2016 року з диском відеозапису слідчого експерименту, висновком судово-психіатричної експертизи наданого експертами КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР № 12 від 14.01.2016 року, висновком експерта Херсонського НДЕКЦ від 13.01.2016 року № 5246. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування за ст. 187 ч. 3 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України врахував вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, сукупність обставин, що обтяжують покарання, пробачення обвинуваченого потерпілим, особу винного - його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність сім`ї, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, наявність хвороби гепатиту, наявність судимостей, часткове визнання вини, тяжкість вчиненого і прийшов до вірного висновку, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання в межах санкції ч.3 ст. 187 КК України, оскільки його виправлення не можливе без відбуття покарання. Таке покарання домірне тяжкості злочину і не сприймається явно несправедливим унаслідок м`якості.

З таким висновком суду першої інстанції враховуючи усі обставини погоджується і колегія суддів, та вважає, що покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, його особи, та конкретних обставин справи, а тому підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.7 КПК України.

За вищевказаних обставин, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2016 року не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 / підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2