Справа № 371/226/17
Провадження № 1-кп/375/126/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Рокитне кримінальне провадження № 0000064, відомості про яке внесені до ЄРДР 08.02.2017, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миронівка Київської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не маючого місця реєстрації свого проживання та постійного місця проживання, засудженого Миронівським районним судом Київської області 18.11.2016 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.289 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, з не погашеною та не знятою у встановленому законом порядку судимістю, -

за ч. 2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Рокитнянського районного суду Київської області з апеляційного суду Київської області в порядку зміни підсудності надійшло 28.09.2017 кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо особи ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до даних автоматизованого розподілу справ головуючим у даному кримінальному провадженні визначений суддя ОСОБА_1 ..

В судовому засіданні прокурор заявив про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим про можливість призначення кримінального провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні, а також подав клопотання продовжити строк раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів, зважаючи, що строк вказаного обраного щодо нього запобіжного заходу збігає 09.10.2017, а передбачений ст.177 КПК України ризик вчинення обвинуваченим нового злочину, який слугував підставою для обрання такого запобіжного заходу, продовжує існувати.

Проти задоволення клопотання захисника про зміну раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу на більш мякий з названих підстав заперечує.

Заперечив прокурор і проти затвердження поданої під час судового засідання захисником обвинуваченого угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим 03.10.2017, пославшись на її невідповідність вимогам закону.

Потерпілий ОСОБА_4 чітко своєї думки щодо питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання відповідно до положень ст.ст. 314, 315 КПК України не висловив. На разі, підтримав укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення, зауваживши при цьому, що не розуміє повністю змісту укладеної угоди та наслідків її укладання. На уточнююче запитання головуючого щодо правової підстави визначення за умовами угоди остаточного покарання обвинуваченому з врахуванням попереднього вироку Миронівського районного суду Київської області від 18.11.2016 повідомив, що відповіді на дане питання надати не може. Клопотання захисника обвинуваченого про зміну раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу на більш мякий, а саме домашній арешт, підтримав, заперечуючи при цьому проти задоволення прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, пославшись на те, що йому тоді прийдеться ще багато разів їздити в судові засідання.

Захисник обвинуваченого свою думку щодо питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання не висловив, подавши натомість суду угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, яку просив задовольнити із призначенням узгодженої в угоді про примирення міри покарання та звільнивши обвинуваченого від відбування останнього на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Також підтримав подане ним письмове клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш мякий, а саме на домашній арешт. При цьому уточнив, що такі клопотання заявлялися обвинуваченим та його захисником і раніше і з одних і тих же самих підстав, якими є, зокрема, незадовільний стан здоровя його підзахисного, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання відповідно до договору оренди від 21.07.2017, наявність постійного роду занять у вигляді реалізації корпоративних прав у шести господарських товариствах.

На разі, заперечує проти клопотання прокурора проти продовження строку раніше обраного щодо його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вирішуючи питання про затвердження укладеної 03.10.2017 між потерпілим та обвинуваченим угоди про примирення, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст.468, ч.5 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, укладення якої може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

В угоді про примирення, як того вимагають положення статті 471 вказаного Кодексу, зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 цього Кодексу. Проте, як вбачається із показів у судовому засіданні потерпілого, останній не розуміє повністю наслідків укладеної ним угоди про примирення і що дає суду підстави вважати сумнівною його істинність намірів щодо укладення останньої і на що також вказують його показання в тім, що він не бажає багато разів їздити в судові засідання.

Відповідно до положень ч.6 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Як вбачається із викладеного є підстави сумніватися у добровільності позиції потерпілого щодо укладення угоди про примирення і зміст останньої не відповідає вимогам закону, зокрема, інтересам суспільства, зважаючи, що сторони угоди, визначаючи остаточне покарання обвинуваченому з врахуванням попереднього вироку суду щодо нього, вийшли за межі наданих їм прав, перейнявши тим самим на себе функцію суду.

За викладеного надана суду угода про примирення, укладена 03.10.2017 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 не може вважатися законною, а тому затвердженню не підлягає.

Вирішуючи заявлені прокурором клопотання про продовження до 60 днів строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та клопотання захисника обвинуваченого про зміну раніше обраного такого запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш мякий (домашній арешт), суд з огляду на думку учасників з приводу таких заявлених клопотань та вимог чинного кримінального процессуального закону приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відмови у задоволенні клопотання сторони захисту, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд розглядає клопотання учасників судового провадження, які стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу.

За вимогами частин першої та другої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також за положеннями частини третьої статті 331 вказаного Кодексу, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Встановлено, що дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , закінчується о 24:00 годині 09.10.2017. Звідси, судове провадження не може бути завершеним в термін до закінчення вказаного строку.

Відповідно до положень ч.1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу і може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд, за своїм внутрішнім переконанням погоджується з думкою прокурора в тім, що ризик, передбачений ст.177 КПК України, який існував на час обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпав, і на що, зокрема, вказує обставина обвинувачення його у вчиненні нового корисливого злочину (крадіжки) в період іспитового строку, будучи засудженим Миронівським районним судом Київської області 18.11.2016 за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки і що у свою чергу також свідчить про його стійке небажання виправитися.

Сукупність вказаних обставин на переконання суду не дає підстав для зміни раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш мякий, як того просить його захисник.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на шістдесят днів, який на переконання суду буде достатнім для розгляду по суті даного кримінального провадження.

Висновку про задоволення клопотання прокурора суд також дійшов, оцінивши у сукупності обставини кримінального провадження щодо вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 злочину, у вчиненні якого він звинувачується, тяжкості покарання за останній, ступеня суспільної небезпечності скоєного та особи самого підозрюваного і що узгоджується із положеннями ст.178 КПК України.

На велику суспільну небезпечність особи ОСОБА_6 вказує встановлена у судовому засіданні обставина в тім, що він, будучи засудженим за вчинення умисних корисливих середньої тяжкості злочинів до покарання у вигляді позбавлення волі та будучи звільненим від відбування такого призначеного судом покарання з іспитовим строком, на шлях виправлення не став і знову звинувачується у скоєнні умисного корисливого злочину середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту та доданих до нього документів до судового розгляду, а також думку захисника обвинуваченого та власне самого обвинуваченого з цього питання, які не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

При цьому суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. З метою підготовки до судового розгляду суд: визначає дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Враховуючи наведені вимоги діючого кримінального процесуального законодавства України, суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Рокитне одноособово суддею з участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ..

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 314, 315, 316, 350, 473-476 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У затвердженні укладеної 03.10.2017 угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш мякий відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на строк 60 днів та утримувати його в СІЗО №13 державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області.

Кримінальне провадження по обвинувальному акту щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України прийняти до провадження Рокитнянського районного суду Київської області та призначити до судового розгляду одноособово суддею у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт.Рокитне Київської області по вул.Заводська, 11, на 11.10.2017 о 14:00 годині.

Про час та місце судового засідання повідомити сторони кримінального провадження та викликати у судове засідання свідків згідно списку осіб до обвинувального акту, що підлягають виклику у судове засідання.
Строк дії ухвали в частині продовження строку дії раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - до 24 години 08.12.2017.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , його захиснику та надіслати до відома начальнику СІЗО №13 державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7