Справа № 446/198/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2018 року м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

при розгляді у відкритому, підготовчому судовому засіданні кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 10 листопада 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01 лютого 2018 року до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 10 листопада 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

23 лютого 2018 року в підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору виходячи із наступних підстав. Так захисник вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить розбіжності у зазначенні посади особи, яка склала обвинувальний акт, а саме в тексті обвинувального акту зазначено, що такий обвинувальний акт складено начальником СВ Буського відділу поліції, а при підписанні зазначено, що такий є заступником начальника СВ Буського відділу поліції. Також вказує, що в обвинувальному акті не зазначені фактичних обставин кримінального правопорушення, що полягає зокрема у не конкретизації дати і часу початку вимагання неправомірної вигоди та відсутні відомості про спосіб та форму вимагання такої. Окрім того зазначає, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, яке є обов`язковим елементом обвинувального акту, а міститься лише виклад встановлених фактичних обставин справи та правова кваліфікація, що фактично дублює підозру. Зазначає також, що реєстр матеріалів досудового розслідування складений із порушенням вимог КПК України так як у ньому містяться невідповідності часу вчинення окремих процесуальних дій, адреси свідків, відсутня нумерація процесуальних дій не вказані заходи забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 підтримали таке клопотання як обґрунтоване та просили задовольнити його.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення такого клопотання та вказав, що обвинувальний акт на його переконання містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, зазначив, що невідповідність у посаді слідчого є технічною опискою, а щодо точного часу деяких обставин кримінального провадження, то такі вказані орієнтовні так як досудовим розслідуванням точного часу не встановлено.

Оцінивши доводи заявленого клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Так, як зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту встановлені у ч. 2 ст. 291 КПК України.

Оцінюючи доводи захисника щодо невідповідності обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України через відсутність чіткого викладу фактичних обставин справи, то суд відзначає, що п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК передбачає виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Тобто прокурор як процесуальна особа має право певного розсуду при визначенні обставин, які він вважає встановленими та які зазначає в обвинувальному акті, що в подальшому є предметом перевірки суду при розгляді справи по суті. Як видно із обвинувального акту, такий містить фактичні обставини справи, які встановлені органом досудового розслідування, а тому така підстава не може слугувати для повернення обвинувального акту. Окрім того суд відзначає, що в своєму клопотання захисник зазначає взаємосуперечливі дані щодо його оцінки наявності чи відсутності фактичних обставин кримінального правопорушення. Так, з однієї сторони зазначає, що такі відсутні, а обґрунтовуючи таку підставу для повернення акту як відсутність формулювання обвинувачення вказує, що обвинувальний акт містить лише виклад встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію такого.

Щодо посилання захисника на відсутність формулювання обвинувачення то суд відзначає, що таке посилання спростовується даними обвинувального акту, в якому вказано, що в ході досудового розслідування встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_7 в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням свого службового становища, вчинене службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відтак, суд погоджується із доводами прокурора, що обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, що відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Щодо посилань захисника на різне зазначення посади особи, яка склала обвинувальний акт, то суд погоджується, що дійсно має місце розбіжність у написанні посади такої особи. Так відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 КПК обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. А згідно п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого та прокурора.

Як видно із даних обвинувального акту такий складено та підписано одним слідчим ОСОБА_8 , що свідчить про наявність обов`язкових реквізитів обвинувального акту, що визначені у п. 4 ч. 2 та ч. 3 ст. 291 КПК. Сам факт не зазначення у тексті акту, в частині вказівки на посаду слідчого як "заступника начальника" не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту, оскільки таке повернення було б надто формальним, що не відповідає завданню кримінального провадження, яке визначено у ст. 2 КПК та передбачає зокрема, що завданнями кримінального провадження є також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору посилання захисника на невідповідність часу деяких процесуальних дій, адреси свідків чи нумерація дій, що відображені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, так як положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України не дає суду права повертати обвинувальний акт з підстав невідповідності вимогам нормативно-правових актів реєстру матеріалів досудового розслідування, а лише якщо є невідповідності в обвинувальному акті.

Інші зауваження щодо обвинувального акту не дають суду достатніх підстав для висновку про невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України, а тому таке клопотання захисника є безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 290, 291, 314 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя