Справа № 461/8616/17
Провадження № 1-кс/461/1081/18
УХВАЛА
іменем України
12.03.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна та зобов`язання слідчого повернути вилучене майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.12.2017 р. накладено арешт на автобус марки "МАН", р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належить потерпілій ОСОБА_7 . Зазначає, що ОСОБА_7 використовує автобус марки "МАН", р.н. НОМЕР_1 для здійснення підприємницької діяльності (перевезення туристичних груп). Накладення арешту на тривалий час унеможливлює здійснення ОСОБА_8 підприємницької діяльності, а відповідно вона залишилася без засобів для існування. Вказує, що з врахуванням того, що проведено усі необхідні слідчі дії, що пов`язані з оглядом автобуса, а також усі необхідні експертизи, немає жодної потреби в арешті майна та передачі його третій особі на відповідальне зберігання. Просить клопотання задоволити.

Представник заявника у судовому засіданні подане клопотання підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у такому, просила клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечили.
Суд, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2017 року накладено арешт на автобус марки «МАН», р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належить громадянці Республіки Польща ОСОБА_7 .
Приймаючи вказану ухвалу суд покликався на те, що вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом та на даному транспортному засобі збереглися сліди вчинення злочину та існує загроза їх знищення та зміни у випадку передачі власнику.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Тобто, такий вид заходу кримінального провадження як арешт майна можливий лише щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність.
Так, слідчим суддею встановлено, що проведено усі необхідні слідчі дії, що пов`язані з оглядом автобуса, а також проведено необхідні експертизи, тому немає жодної потреби в арешті майна, враховуючи, що з моменту накладення арешту на майно минуло більше 2 місяців, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в частині скасування арешту майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання слідчого повернути автомобіль, слідчий суддя зазначає, що така задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.174 КПК України вирішення цього питання не належить до повноважень слідчого судді.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання необхідно задоволити частково.
Керуючись ст.ст. 167-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити частково.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2017 р. на автобус марки "МАН", р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належить ОСОБА_7 .

В іншій частині клопотання - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1