Справа № 299/890/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11-кп/777/91/18 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017.

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000869 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Букове Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України - повернуто прокурору.

Ухвала суду мотивована тим, що в обвинувальному акті викладено твердження про вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень також ОСОБА_7 , однак обвинувальний акт не містить інші анкетні відомості даного обвинуваченого, формулювання висунутого йому обвинувачення. Твердження про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення суперечить такій засаді кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Всупереч вимог, пунктів 2, 3 ч. 4 ст. 291 КПК України органом досудового розслідування не додано цивільний позов та розписку про отримання копії цивільного позову до обвинувального акту, хоча зі змісту обвинувального акту вбачається, що потерпілі оцінюють завдану моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.. Крім того, суддею встановлено наявність в реєстрі матеріалів досудового розслідування трьох постанов про визнання цивільним позивачем, хоча в судовому засіданні прокурор та представник потерпілих пояснили, що цивільні позови не пред`являлися.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду від 02.10.2017 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, постановити нову про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Просить прослухати в ході апеляційного розгляду звукозапис судового засідання суду першої інстанції від 02.10.2017. Ухвалу суду вважає незаконною, оскільки висновки суду щодо

-2-

порушення презумпції невинуватості є такими, що не відповідають обставинам кримінального провадження. Указує, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 перебуває на розгляді у іншого судді Виноградівського районного суду, оскільки матеріали кримінального провадження щодо нього виділені в окреме провадження. Крім того, вказує на необґрунтованість висновків суду в частині відсутності цивільних позовів потерпілих, оскільки представник потерпілих та прокурор заявляли про відсутність таких під час досудового розслідування. Зазначає, що пред`явлення цивільного позову є правом особи, а тому правових підстав впливати на позицію потерпілих у суду немає. Не вбачає законних підстав для повернення обвинувального акту, оскільки наведенні судом недоліки не перешкоджають розгляду кримінального провадження по суті і прийняттю законного рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких обставин.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Це твердження має містити характеристику (опис) кримінального правопорушення, його юридичну кваліфікацію, а також конкретні докази, одержані у встановленому КПК порядку.

Згідно ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Так, ст.91 КПК України передбачено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Ця норма відповідає на питання - встановлення яких фактів і обставин є метою доказування. Обставини, викладені в ст.91 КПК України мають узагальнюючий, орієнтуючий характер для всіх видів кримінального провадження. Водночас, індивідуалізація предмета доказування по конкретному провадженню здійснюється з урахуванням вимог диспозиції статті Кримінального кодексу України, за якою кваліфікується діяння, що підлягає доказуванню. Аналіз змісту вказаної статті вказує на те, що в ній ідеться про обставини, які вказують на наявність або відсутність у досліджуваному діянні складу злочину, що впливають на визначення міри покарання, чи звільнення від кримінальної відповідальності, або є підставами для закриття кримінального провадження.

-3-

Як убачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні № 000869, такий не містить усі необхідні відомості, передбачені ст.291 КПК України та відомості за матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд уважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, згідно обвинувального акту щодо ОСОБА_8 такий не містить жодних відомостей про законного представника потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є неповнолітньою особою та не може самостійно представляти свої інтереси, як потерпілого у кримінальному провадженні.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції при викладі фактичних обставин кримінального провадження та формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_8 сторона обвинувачення вказує на вчинення діяння разом з ОСОБА_7 , хоча такі твердження є недопустимими на даному етапі кримінального провадження та порушують принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини, від 25.07.2000 року "Справа Маттоціа проти Італії" суд нагадав, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2008 року Абрамян проти Росії , вказано: Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення . У цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення п. а п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної , детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

-4-

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на вимоги ч.1 ст. 337 КПК України відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.

Із цих підстав, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України.

Судом першої інстанції такі порушення встановлено, в ухвалі суду наведено, а тому колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 421, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури - залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017 про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: