Справа №621/299/18
Пр. №1-кс/621/50/18
Ухвала
Іменем України
12 лютого 2018 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаський Бишкин Зміївського району Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , 29.06.2017 року судимий Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Старший слідчий СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_5 , у провадженні якої знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 17.10.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, звернулася до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 16.10.2017 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за місцем мешкання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , де в них виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в той же день 16.10.2017 року близько 14 год. 10 хв. прийшли до домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де, переконавшись в тому, що їх злочинні дії ніким помічені не будуть, продовжуючи діяти за попередньою змовою групою осіб через паркан потрапили на територію подвір`я вищевказаного домоволодіння, де шляхом розбиття скла проникли до приміщення господарської будівлі, звідки таємно, протиправно, з метою наживи, вчинили закінчений замах на викрадення лому чорного металу, загальною вагою 101 кг, загальною вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 23294 від 28.11.2017 року 454 грн. 50 коп. Привласнивши викрадене майно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , винесли вищевказаний лом металу до вхідної хвіртки домоволодіння і намагалися залишити вказане домоволодіння, тобто виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак, не довели свій злочинний намір з причин, що не залежали від їх волі, так як біля виходу із території домоволодіння були зупинені потерпілою ОСОБА_7 .

08.02.2018 року ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України.

В ході проведення допиту в якості підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 себе винним визнав повністю та дав правдиві свідчення щодо здійснення зазначеного злочину.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 17.10.2017 року домоволодіння АДРЕСА_1 , яким зафіксована обстановка на місці скоєння злочину; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; висновком судово-товарознавчої експертизи № 23294 від 28.11.2017 року; речовими доказами по справі - ломом чорного металу, загальною вагою 101 кг.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, враховуючи тяжкість злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця навчання, репутацію підозрюваного, який здійснив новий злочин в період іспитового строку, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних видів запобіжних заходів, ОСОБА_5 просила обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він сьогодні дізнався, про те, що помер його батько, тому він просить надати йому змогу попрощатись їз ним.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що слідчим відділу поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001062 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Надані докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

При вивченні особи підозрюваного встановлено, що він раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, 08.02.2018 року йому було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, не одружений, має місце реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно з якою йому загрожує, у разі визнання винуватим у цьому кримінальному правопорушенні, покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; не працює; вчинив новий злочин в період іспитового строку, що свідчить про можливість вчинення ним нового злочину. Наявність перелічених обставин свідчить про наявність ризику, визначеному п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність міцних соціальних зв`язків, сукупності життєвих та сімейних обставин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0001062 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до Зміївського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області чи до прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за першою вимогою, або повідомляти про неможливість прибуття.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на Зміївський ВП ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців з дня проголошення та діє до 12 квітня 2018 року.

Слідчий суддя: