Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1401/17
Провадження № 1-в/553/239/2017
У Х В А Л А
Іменем України
06.12.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката - ОСОБА_4 ,

представника ПВК - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В :
У червні 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вказуючи на свою позитивну поведінку, здобуття освіти в період відбування покарання та сумлінну працю.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.

Представники ДУ "ПВК № 64" та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечували, посилаючись на те, що він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 13.07.2015 року за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.11.2015 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 13.07.2015 року змінено, дії ОСОБА_7 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 187 КК України. Визначено вважати його засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до 8 років позбавленні волі з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 02.02.2016 року зараховано ОСОБА_7 в строк покарання, призначеного вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 13.07.2015 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 26.11.2015 року за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України у виді 8 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 29 грудня 2013 року по 26 листопада 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває з 29.12.2013 року, за період перебування в СІЗО м. Полтави характеризувався негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 11.12.2015 року ОСОБА_7 міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії № 64, кінець строку покарання 31.01.2020 року.
З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ПВК № 64 та затвердженої начальником установи 12.07.2017 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо: за допущені порушення установленого порядку відбування покарання чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має три заохочення. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. За станом здоров`я працездатний. Дотримується санітарно-гігієнічних норм та зовнішнього вигляду. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Працевлаштований на виробництві установи в бригаді слюсарів, до праці та до покладених обов`язків ставиться задовільно. До виконання робіт по благоустрою території та приміщень установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою.
Участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає з власної ініціативи. Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити вірні для себе висновки. У вільний час дивиться програми телепередач. Спілкується з батьками шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки. За характером спокійний, скритний. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки з іншими засудженими. Вину у скоєному злочині визнає.
За змістом положень ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Судом достовірно встановлено, що станом на час розгляду даної справи ОСОБА_7 відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання, відповідно, у нього виникло право на застосування положень ст. 81 КК України

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може бути те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Разом з тим, досліджені судом докази та встановлені під час судового розгляду справи дані, на переконання суду, свідчать про недоведеність існування обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як встановлено в ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що під час відбування покарання він періодично працював на виробництві ПВК № 64, відповідно до довідки головного бухгалтера установи ОСОБА_7 нараховувалася заробітна плата протягом квітня-червня 2016 року, вересня грудня 2016 року та у березні-квітні 2017 року і становить в загальному розмірі 672,17 грн. В даний час з листопада 2017 року засуджений не працевлаштований з незалежних від нього причин.

Крім того, з довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 та матеріалів його особової справи вбачається, що за період перебування в місцях ув`язнення та за час відбування покарання він має 6 стягнень, які застосовувались до нього у 2014-2016 роках (в тому числі 31.07.2014 року, 07.04.2015 року, 18.12.2015 року, 18.02.2016 року, 06.03.2016 року, 08.08.2016 року), які погашено; має 3 заохочення, які застосовувались до нього 10.12.2016 року, 06.04.2017 року та 15.07.2017 року.

Питання про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення вирішувалось на засіданні комісії ПВК № 64 01.06.2017 року, було прийнято рішення відмовити в поданні до суду відповідних матеріалів на засудженого, оскільки він не досяг необхідного степеню виправлення.

Як пояснив в судовому засіданні представник ПВК № 64, на даний час дана оцінка ступеню виправлення засудженого "стає на шлях виправлення".

Те, що засуджений періодично працював на виробництві установи, брав участь у роботах по благоустрою установи виконання покарань, як власне і те, що за період протягом майже чотирьох років відбування покарання він лише тричі заохочувався, на переконання суду, може свідчити про те, що він дотримується вимог порядку відбування покарання у вигляді позбавлення волі, а не довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 на час розгляду даної справи своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим застосування до нього умовно-дострокового звільнення вважає передчасним, а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537-539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1