Провадження №1-кп/639/206/18
Справа №639/7656/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0001967 від 04 жовтня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклея Балаклейського Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в період з 30 серпня по 15 вересня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реабілітації хворих ортопедо-травматологічного та неврологічного профілю, у палаті №6 КЗОЗ «Обласний госпіталь ветеранів війни», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Врубеля, 42-А. При цьому ОСОБА_4 05.09.2017 року приблизно о 22 год. 30 хв. увійшовши до сусідньої палати №7, де, як йому було достовірно відомо, перебував (лікувався) його знайомий ОСОБА_5 , і помітив на сплячому у ліжку ОСОБА_5 належний останньому мобільний телефон. Саме в той час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення поміченого ним мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , використовуючи ту обставину, що в палаті №7 крім нього та ОСОБА_5 нікого немає, а за його діями ніхто не спостерігає і не зможе завадити доведенню його злочинного умислу до кінця, діючи усмисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном «Homton HT16», вартістю 1554 грн. 28 коп., який знаходився на грудях потерпілого та був ввімкнений у зарядний пристрій. Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд. В результаті скоєного ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1554 грн. 28 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом розясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, не працює, одружений, має батька, який досяг 70-річного віку, є ветераном війни- учасником бойових дій, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що помякшують покарання, особу ОСОБА_4 його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання пов*язане з ізоляцією від суспільства.

Обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про застосування відносно нього амністії, зі звільненням його від відбування покарання, оскільки він є ветераном війни та має батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який досяг 70-річного віку.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.п. «д», «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 86 КК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинення діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-УІІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. В ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» вказано, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п.п «д» та «є» Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-УІІ, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які є ветеранами війни (учасниками бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») та які мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_4 є ветераном війни-учасником бойових дій та має батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який досяг 70-річного віку та більше немає інших працездатних дітей.

ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, який скоїв до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень, щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено. Амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 373, 374 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні» та Законом України «Про амністію у 2016 році», суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі п.п. «д» та «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного за цим вироком у зв`язку з амністією.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в сумі 396 грн. за проведення експертизи.

Речові докази, а саме: мобільний телефон Homtom HT-16 в корпусі чорного кольору на 2 сім карти, (imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 ) повернути власнику, розписку, написану ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1