Справа № 185/5990/16-к
Провадження № 1-кп/185/70/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Нове, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, який зареєстрований в буд. АДРЕСА_1 та проживаючого в буд. АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 04 квітня 2007 року Амур-Ниньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнився 02 серпня 2013 року на підставі ухвали Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2013 року умовно достроково на невідбутий термін один рік два місяці дев`ять днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 153 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, у тому числі злочинів пов`язаних із застосуванням фізичного насильства, неодноразово відбуваючи покарання у місцях позбавлення, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та в супереч установленому в Україні правопорядку продовжив свою кримінальну діяльність.
Так, у січні місяці 2016 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, до реалізація якого ОСОБА_4 став завчасно готуватися, за для чого попередньо підшукав майбутнє місце вчинення кримінального правопорушення, а саме приміщення бомбосховища, розташованого неподалік від Павлоградської загальноосвітньої середньої школи № 4 в районі вулиці Тельмана м. Павлоград, з метою унеможливлення ідентифікації свого обличчя ОСОБА_4 придбав балаклаву комуфляжного забарвлення, а також попередньо підшукав знаряддя майбутнього вчинення, а саме ніж з рукояткою чорної кольору.
Заздалегідь обміркувавши план власних суспільно - небезпечних дій, ОСОБА_4 в ранці 16 січня 2016 року прибув до приміщення бомбосховища, розташованого неподалік від Павлоградської загальноосвітньої середньої школи № 4 в районі вулиці Тельмана м. Павлоград де залишив свою сумку чорного кольору, а сам пішов до трансформаторної будки розташованої поблизу Павлоградської загальноосвітньої середньої школи № 4 чекати поки до вказаного місця прийде особа жіночої статі, відносно якої і скоїти кримінальне правопорушення. Приблизно о 07.50 годині цього ж дня біля вищезазначеної трансформаторної будки проходила ОСОБА_3 , побачивши яку ОСОБА_4 вирішив довести свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства до кінця.
Реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_3 схопив її за ліву руку та почав тягти в бік бомбосховища, яке розташоване за занедбаним туалетом, неподалік від вищезазначеної школи, остання стала упиратися та звати на допомогу, після чого ОСОБА_4 наніс їй один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока, дістав з карману ніж з рукояткою чорної кольору, яким став замахуватися на неї при цьому наказавши останній, щоб вона закрила рот та не кричала бо він її вб`є.
ОСОБА_4 сказав ОСОБА_3 , щоб вона зробила йому укол. В свою чергу ОСОБА_3 попросила його щоб він віддав їй ножа, він це зробив, однак відразу ж ОСОБА_4 сказав, що у нього є пістолет, і що він застосує зброю відносно неї у тому випадку якщо вона не буде робити те, що він скаже.
Після чого ОСОБА_4 повів ОСОБА_3 до бомбосховища де наказав їй спустикатися вниз у приміщення бомбосховища, на що вона не погодилась і ОСОБА_4 наніс їй один удар рукою в область правого ока та штовхнув її у бомбосховище, в приміщенні якого ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_3 , штовхнув її у грудну клітину, внаслідок чого вона впала на покришку від транспортного засобу, підвелась в цей час ОСОБА_4 наказав ОСОБА_3 , щоб вона задовольнила його статеву пристрасть неприродним способом. В свою чергу ОСОБА_3 побоюючись за своє життя та здоров`я, реально сприймаючи висловлені ОСОБА_4 погрози з приводу застосування відносно останньої фізичного насильства, усвідомлюючи можливість застосовування такого насильства, проти власної волі під психологічним примусом виконала наказ ОСОБА_4 .
Окрім цього, одразу ж після зазначеної події ОСОБА_3 вибігла з вказаного бомбосховища та намагалася втекти від ОСОБА_4 , проте останній наздогнав її, вдарив в спину в наслідок чого ОСОБА_3 впала на землю, стала знову кричати про допомогу на що ОСОБА_4 наніс їй удар рукою в ділянку правого ока та забравши свій ніж, який випав з пакету потерпілої коли остання впала на землю став від неї уходити в сторону. В той час коли ОСОБА_4 відходив від потерпілої у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_4 вимовивши: «а стоп», повернувся до ОСОБА_3 , та сказав віддати йому її мобільний телефон, в свою чергу ОСОБА_3 побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою уникнення подальшого застосування до неї фізичного насильства, виконала вимогу останнього віддавши свій мобільний телефон марки «LG Е-612», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1646-16 від 28 березня 2016 року станом на 16 січня 2016 року становила 454,65 гривень. Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденим майном покинув місце злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав та суду показав, що на місці, вказаному потерпілою, він не був присутній, а форму, яку в нього було вилучено, дуже легко придбати на ринку. Того дня він перебував у м. Синельникове та до цього у м. Павлограді з ОСОБА_7 . Вважає, що потерпіла його обмовила. Він з м. Дніпропетровська приїхав до м. Павлограда близько 17-18 годині, був одягнений у маскувальну форму, тому що вона йому подобається. Приїхав у м. Павлоград, щоб зустрітися з ОСОБА_7 , який проживає в районі ПЗТО, познайомився з ним у Синельниківській виправній колонії № 94 у 2012-2013 рр.. Зустрівся з ним біля кафе «Вояж». Потім вони ходили до АТБ, кафе-піцерії «Челентано». Ходили до району «Полігон» біля гімназії, заходили до дівчат це було вже вночі. Потім звідти пішов у кафе, біля моста, за пивом, потім повернувся. Вранці, десь о 6-й годині ранку початок 7-ї години, вони з ОСОБА_8 пішли на вул. Комарова, там на машині Skoda superb, яка належить знайомому ОСОБА_9 , який був за кермом, вдвох вони поїхали в м. Синельникове. Приїхали десь о 9.00 годині, в той час йому зателефонував працівник поліції на прізвище ОСОБА_10 з номеру НОМЕР_1 і сказав, що саме він вчинив злочин, але можна зустрітися та вирішити все за гроші. Обвинувачений зустрівся з ним через 2 дні біля магазину «Капі» в м. Павлограді, де працівник поліції розповів про події, які сталися. Обвинувачений зазначив, що він цього не робив, та вони з працівником поліції розійшлися. Обвинувачений поїхав до матері в с. Майське, де він побачив ухвалу про обшук з метою виявлення вибухонебезпечних речовин. Потім він поїхав у с. Октябрське до своєї дівчини, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Коли він приїхав, там вже були працівники поліції, які привели з собою понятих, також там була група захвату «Сокіл» в масках та зі зброєю. Він пішов від них. Потім йому зателефонував ОСОБА_11 , знайомий обвинуваченого, який зараз перебуває у в`язниці, та сказав, що у нього було проведено обшук та, що обвинуваченого шукають.

18 березня 2016 року в. м. Павлограді його було затримано. За місцем проживання його матері було вилучено камуфляжну форму, яка належить йому, а також вилучили 6 мобільних телефонів, сім-картки, флешки. З ОСОБА_12 він ще раніше домовився про місце та час зустрічі, щоб ОСОБА_13 забрав його з м. Павлограда. Коли йому потрібно було залишитися в м. Павлограді, він залишався у ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 .

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 показала, що з обвинуваченим у відносинах не перебуває та до цього його не знала. 16 січня 2016 року вона вийшла на роботу вранці, в районі 7.50 годині, знаходилася біля трансформаторної будки біля 4-ї школи. Було світло. Зі сторони трансформаторної будки, а саме зліва, їй назустріч вийшов, чоловік, перегородив дорогу, одягнений у камуфляжну форму (куртку оливкового кольору та штани), на голові у нього була шапка з прорізами для очей. Чоловік ненабагато вище, ніж вона, не товстий та не худий. Він підійшов, взяв її за руку та спитав, чи хоче вона жити, потерпіла відповіла, що хоче, та почала хвилюватися за своє життя і сказала, що в неї дома діти, та просила не робити з нею нічого. Потім почала кричати, через її крики чоловік вдарив її правую рукою в область під правим оком. Дістав ніж, сказав не кричати, інакше погрожував її зарізати. Потерпіла піднялася, чоловік сказав їй, що він наркоман, йому лише потрібний укол, пообіцяв відпустити потерпілу, коли вона зробить йому укол. Так як потерпіла медсестра, вона погодилася. Чоловік потягнув її у сторону бомбосховища, коли вони туди підійшли, він сказав потерпілій спускатися, на що вона відповіла відмовою та зазначила, що укол можна зробити, не спускаючись у бомбосховище, але чоловік все одно сказав їй йти вниз. Біля бомбосховища лежала сумка чоловіка та тканина. Він вдягнув собі на шию сумку, потерпіла почала чинити опір. Чоловік почав штовхати потерпілу у спину. У бомбосховищі на підлозі лежала шина. Чоловік заштовхав у бомбосховище потерпілу, вона повернулася обличчям до виходу, щоб вийти звідти, але він штовхнув її в область грудей, від чого вона впала на шину. Поки вона підіймалася, чоловік притиснув її до цієї шини, оголив свій половий орган, та сказав, щоб вона поклала туди свою руку. Потерпіла робила те, що він казав їй, тому що вона боялася, в неї вдома діти. У того чоловіка був ніж, при вході у бомбосховище потерпіла попросила в нього ніж, бо боялася за своє життя, на що чоловік погодився, але також сказав, що у нього був ще й пістолет. Потім у нього трапилося сім`євиверження. Потім він почав її розпитувати ім`я, прізвище, питав, чи місцева вона, скільки їй років. Вона зазначила, що вона не має політичних вподобань, сказала, що цілий рік чекала повернення свого чоловіка зі служби в АТО. Потерпіла намагалася його задобрити, щоб той чоловік нічого їй не зробив. Поки він поправляв свій одяг, потерпіла вибігла з бомбосховища. Чоловік погнався за нею, знаходячись на вулиці, наздогнав її та вдарив, від чого потерпіла впала, у неї випав пакет з ножем обвинуваченого, останній дістав його та відкотив у сторону. Він взяв ніж та вже хотів йти, але потім сказав потерпілій віддати йому її телефон. Вона погодилася, він дістав сім-картку та викинув її, витягнув телефон з чохла, сказав потерпілій чекати дві хвилини, а потім вже йти. Сам він пішов у сторону 4-ї школи, а потерпіла не чекала, поки обвинувачений досить далеко відійде, а побігла до себе на роботу, звідки вже могла викликати поліцію. 4-та школа знаходиться на вул. Тельмана. Укол потерпіла йому так і не зробила, бо він не дав їй ні шприца, ні ліків. Все це відбувалося хвилин 15, десь о 8.00 годині потерпілій почали телефонувати співробітники, але телефону в неї вже не було. Телефон обвинувачений забрав у потерпілої, коли вони перебували на вулиці. Обличчя обвинуваченого потерпіла не бачила, бо він був у масці з прорізаними дірками для очей, але в ході проведення слідчих дій, а саме впізнання, вона впізнала ОСОБА_4 по голосу серед 4-х чоловік. Мобільний телефон їй повернули.

Коли вона давала слідчому покази, в неї були синці, але їх не було видно, бо все обличчя було червоне, набряки починає бути видно через деякий час. Для фіксації побоїв потерпілу було направлено лише на 11-й день після вчинення кримінального правопорушення, тому це не її вина, що не у документах не відображено точно нанесені тілесні ушкодження. Просила призначити обвинуваченому максимальну міру покарання.

Хоч обвинувачений ОСОБА_4 і не визнав вину, його вина повністю доведена дослідженими в судовому засіданні такими доказами.

Протоколом огляду місця події від 16 січня 2016 року, відповідно до якого встановлене місце вчинення кримінального правопорушення, а саме район бомбосховища біля школи № 4 в м. Павлограді, наявність в зазначеному місці речей, що використовувалися обвинуваченим під час вчинення злочину, та сліди органічного походження /Т. 2 а.к.п.10/.

Протокол обшуку від 11 березня 2016 року, відповідно до якого за місцем проживання обвинуваченого та його матері виявлено та вилучено декілька мобільних телефонів, серед яких й мобільний телефон марки «LG Е-612»,який належить потерпілій ОСОБА_3 /Т. 2 а.к.п. 53-56/.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18 березня 2016 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_3 серед представлених на впізнанні осіб впізнала за голосом обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, що вчинила відносно неї злочини /Т. 2 а.к.п. 89-91/.

Протоколом слідчого експерименту від 25 травня 2016 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_3 показала на місці та розповіла про обставини та перебіг злочинів, що вчинив відносно неї обвинувачений 16 січня 2016 року/Т. 2 а.к.п. 166-167/.

Висновком судово-медичної експертизи № 32 від 27 січня 2016 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_3 встановлена наявність механічних тілесних ушкоджень по синцю з локалізацією навколо правого ока та нижньої третини правої гомілки по внутрішній поверхні, що утворилися по ударному механізму, та відносяться до ступеню легких тілесних ушкоджень /Т. 2 а.к.п.24/.

Висновком товарознавчої експертизи № 1646-16 від 28 березня 2016 року відповідно до якого станом на 16 січня 2016 року ринкова вартість мобільного телефону марки «LG Е-612» становить 454 грн. 65 коп. /Т. 2 а.к.п.112/.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 283 від 11 липня 2016 року встановлено, що сліди сперми, вилучені на покришці у бомбосховищу під час проведення протоколу огляду місця події можуть на 99,99999978 відсотків походити від ОСОБА_4 /Т. 2 а.к.п. 195/.

Суд, вважає, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою, отримані у рамках діючого процесуального закону, доповнюють один одного та підтверджують вину обвинуваченого у скоєних кримінальних правопорушеннях.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_4 в частині того, що він не вчинював злочинів відносно потерпілої ОСОБА_3 , так як це спростовується, як показами потерпілої, наданими в судовому засіданні, так і дослідженими іншими доказами в сукупності. А тому позицію обвинуваченого суд вважає захисною, а на підставі наведених доказів вважає доведеним, що саме ОСОБА_4 вчинив вищевказані кримінальні правопорушення.
Дії ОСОБА_4 суд вважає правильно кваліфіковано:

- за ч. 2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно;
- за ч. 1 ст. 153 КК України, як задоволені статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

Обвинувачений раніше судимий /Т. 2 а.к.п. 79-81/, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває /Т. 2 а.к.п. 83/.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, раніше судимий, вину не визнав, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді позбавлення волі за інкриміновані йому кримінальні правопорушення та остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю злочинів за правилами ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, діючої в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання Покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни та дана частина викладена в новій редакції, яка вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, тобто погіршує становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що у тому числі, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування в установах попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 18 березня 2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 176, 20 грн. /Т. 2 а.к.п. 108/, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 153 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 153 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання, тобто, з 18 березня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 18 березня 2016 року до набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 176 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «LG Е-612», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_3 залишити у її користуванні; диск формату DVD-R з записом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1