Справа № 761/886/18
Провадження № 1-м/761/4/2018
У Х В А Л А
Іменем України
06 лютого 2018 року м. Київ
Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника директора Департаменту - начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України - ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.
Заявник мотивує своє клопотання, тим, що 17 листопада 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 3630/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 26.07.2017 за № 06-89116/17.
ОСОБА_5 засуджено вироком Городищенського районного суду Волгоградської області від 19.07.2016 до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (у т.ч. мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_5 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 19 УФСВП Росії по Волгоградській області»; кінець відбуття строку покарання - 09.01.2025.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене заявник просить слідчого суддю визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним вироком Городищенського районного суду Волгоградської області від 19.07.2016 та просить визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вироку Городищенського районного суду Волгоградської області від 19.07.2016 , зазначивши про початок відбування строку покарання.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурор, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 вищевказаної конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:
a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;
b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;
c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;
d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Згідно з ч. 3, 4 ст.610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
З клопотання поданого начальником Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 вбачається, що воно відповідає вимогам ч. 2 ст. 610 КПК України.

Як вбачається, з вироку Городищенського районного суду Волгоградської області від 19.07.2016 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, тобто дії останнього кваліфіковані судом іноземної держави, як замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (у т.ч. мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі.
Відповідно до законодавства України, відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: «незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах».
Крім того, необхідно врахувати ту обставину, що злочин не було доведено до кінця, з причин, які не залежали від волі особи, а отже необхідно застосувати ч. 2 ст. 15 КК України: «Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі».
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Тобто враховуючи положення ст.ст. 15, 307 та 68 КК України, покарання за вказане кримінальне правопорушення може бути призначено в межах від 6 до 8 років позбавлення волі.
Разом з тим, вироком Городищенського районного суду Волгоградської області від 19.07.2016 року ОСОБА_5 призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі, однак Кримінальним кодексом України за кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, можливо призначення покарання в межах від 6 до 8 років позбавлення волі, враховуючи викладене, суддя Шевченківського районного суду м. Києва приходить до висновку про визначення строку покарання засудженому ОСОБА_5 , найбільш наближеного до призначеного вироком іноземної держави, а саме 8 років позбавлення волі.
Також враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не встановлює додаткове покарання, у виді конфіскації майна, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, ст.ст. 15, 68, 307 КК України, суд-
У Х В А Л И В :
Визначити, що відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним вироком Городищенського районного суду Волгоградської області від 19.07.2016 року, передбачена ч. 2 ст. 15 КК України, ч. 3 ст. 307 КК України.
Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Городищенського районного суду Волгоградської області від 19.07.2016 року 8 (вісім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 19 липня 2016 року та зарахувати у строк відбування покарання строк тримання його під вартою с 10 січня 2016 року по 19 липня 2016 року.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала, може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором, протягом семи днів, безпосередньо до суду, який ухвалив судове рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1