справа № 492/526/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
03 квітня 2018 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 17.11.2015р. Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:
Приблизно в період часу з 20 серпня 2016 року по 25 серпня 2016 року, більш точної дати та часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи прямий умисел, таємно викрав з кімнат будинку АДРЕСА_2 , в якому проживав, 7 чавунних радіаторів опалення на 10 секцій кожний, загальною вартістю 3733,31 грн., із розрахунку 533,33 грн. за кожний, які належать на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_7 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3733,31 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Далі, 06 грудня 2016 року, приблизно о 14 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_10 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, з веранди зазначеного будинку, таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею сірого кольору марки «FIRE BULL», моделі «100-А», вартістю 2078,67 грн., яка належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину).

Також, 21грудня 2016 року, приблизно о 02 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_10 , через незачинені вхідні двері зайшов до котельні, розташованої у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_4 , де працювала його знайома потерпіла ОСОБА_5 , та, побачивши, що остання на ліжку спить, з користі, керуючись раптово виниклим умислом, зі столу таємно викрав планшет марки «LENOVO TAB A 7-40», вартістю 1472,69 грн., з урахуванням його зносу, який належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_5 , чим завдав останній матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину).
Крім того, 07лютого 2017 року, приблизно о 19 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_10 , переслідуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , зловживаючи довірою останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , усно в розмові повідомив потерпілому ОСОБА_6 неправдиві відомості про те, що може продати останньому ноутбук свого знайомого, на що потерпілий погодився та, перебуваючи на вулиці біля зазначеного будинку, ОСОБА_10 отримав від потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 900,00 грн., які останній передав добровільно та самостійно, вважаючи, що це є правомірним та необхідним, оскільки з ОСОБА_10 був знайомий та не мав підстав не довіряти останньому, після чого ОСОБА_10 покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину).
Також, 25лютого 2017 року, приблизно о 16 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_10 , переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 , зловживаючи довірою останнього, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, в телефонній розмові повідомив потерпілому ОСОБА_8 неправдиві відомості про те, що може продати потерпілому ноутбук свого знайомого і попросив передати йому грошові кошти за ноутбук у сумі 900,00 грн., на що потерпілий погодився та, того ж дня, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_10 отримав від потерпілого грошові кошти у сумі 900,00 грн., які останній передав добровільно та самостійно, вважаючи, що це є правомірним та необхідним, оскільки з ОСОБА_10 був знайомий та не мав підстав не довіряти останньому, після чого ОСОБА_10 покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення не визнав, пояснивши суду, що крадіжку 7 чавунних радіаторів опалення з буд. АДРЕСА_2 не вчиняв так як винаймав у ОСОБА_7 зазначений будинок. ОСОБА_7 передав у найм будинок, в якому не було батарей опалення.

06 грудня 2016 року, знаходячись на подвір`ї буд. АДРЕСА_3 бачив як ОСОБА_9 знімав з автомобіля автомобільну акумуляторну батарею і ставив її на зарядку, однак не викрадав акумуляторну батарею і хто міг викрасти не знає.

21 грудня 2016 року в денний час доби заходив до котельні, розташованої у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_4 , де працювала потерпіла ОСОБА_5 , але планшет не викрадав.

В лютому 2017 року в ході спілкування з ОСОБА_6 він запропонував купити у нього ноутбук, на що погодився ОСОБА_6 та останній дав йому грошові кошти у сумі 900,00 грн., а він передав ОСОБА_6 ноутбук. Потім ОСОБА_6 запропонував йому забрати ноутбук, але він відмовився від такої пропозиції.

Також, 25 лютого 2017 року в ході бесіди в телефонному режимі запропонував ОСОБА_11 купити ноутбук та потім при зустрічі біля під`їзду квартири, в якій він проживає, він передав ОСОБА_11 ноутбук, за що отримав кошти в сумі 900,00 грн.

Крім того, ОСОБА_10 в судовому засіданні просив суд застосувати відносно нього дії Закону України «Про амністію у 2016 році» так як має неповнолітню дитину.
Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні, його вина у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень (злочинів), в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів у кримінальному провадженні, які були досліджені судом, а саме:
- по епізоду крадіжки 7 чавунних радіаторів опалення на 10 секцій кожний у ОСОБА_7 :
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав суду показання про те, що він здавав буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_10 для проживання, в якому були встановлені радіатори опалення. Після чергового відвідування зазначеного будинку він побачив що в будинку відсутні 7 чавунних радіаторів опалення на 10 секцій кожний про що повідомив поліцію.

Допитаний в ході судового слідства свідок ОСОБА_12 дав суду показання про те, що він працює менеджером з прийому металу на металобазі ПП «Артал» і приблизно в кінці серпня 2016 року ОСОБА_10 привіз чавунні радіатори як металобрухт для здачі. Він спитав у ОСОБА_10 чи не вкрадені радіатори, на що ОСОБА_10 відповів що ні і тоді він прийняв радіатори. В подальшому на металобазу приїхали співробітники поліції разом з ОСОБА_10 та йому стало відомо, що батареї викрадені.

Свідок ОСОБА_13 в ході судового слідства дав суду показання про те, що він працює вАрцизькому ВП ГУНП в Одеській області та в його присутності ОСОБА_10 , знаходячись на металобазі ПП «Артал», пояснив, що в буд. АДРЕСА_2 , в якому проживає, вчинив крадіжку 7 чавунних радіаторів опалення, які здав на металобрухт та приймав у нього ОСОБА_12 .

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, а також їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, які долучені до кримінального провадження, а саме:

- заявою ОСОБА_7 від 29.09.2016р. про те, що ОСОБА_10 вчинив крадіжку 7 секцій чавунних батарей з буд. АДРЕСА_2 ;

- витягом з кримінального провадження № 0000091 від 19.02.2017р., згідно якого ОСОБА_10 вчинив крадіжку 7 секцій чавунних радіаторів опалення з буд. АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_7 (ЄО № 296 від 19.02.2017р.);

- заявами ОСОБА_10 від 28.12.2016р., 06.04.2017р. про зізнання у вчиненні крадіжки чавунних батарей з буд. АДРЕСА_2 , які на візку відвіз до пункту приймання металобрухту та здав їх на металобрухт;

- заявою ОСОБА_10 від 07.04.2017р., згідно якої ОСОБА_10 не заперечую проти слідчого експерименту;

- протоколом проведенням слідчого експерименту від 07.04.2017р. за участю захисника-адвоката ОСОБА_14 , згідно якого ОСОБА_10 вказує на будинок АДРЕСА_2 та місце в зазначеному будинку, звідки викрав 7 батарей опалення;

- висновком експерта № 17-161/26 від 18.01.2017р. товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість одного чавунного радіатору опалення на 10 секцій складає 533,33 грн.
- по епізоду крадіжки автомобільної акумуляторної батареї сірого кольору марки «FIRE BULL», моделі «100-А» у ОСОБА_9 :
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні дав суду показання про те, що він 06 грудня 2016 року приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи на подвір`ї буд. АДРЕСА_3 , де проживає його брат ОСОБА_15 , намагався запустити двигун автомобіля, але не зміг так як акумулятор не заряджений. В цей час зайшов на подвір`я зазначеного будинку ОСОБА_10 , який бачив як він зняв акумулятор сірого кольору марки «Fіre Bull» та поклав його на веранду щоб зарядити. Після 18-00 год. він виявив відсутність акумулятора, про що повідомив поліцію.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив суду, що 06 грудня 2016 року в період з 12 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. ОСОБА_10 знаходився за місцем його проживання в буд. АДРЕСА_3 . До нього також прийшов ОСОБА_9 , який доводиться йому рідним братом, який на веранді зазначеного будинку поставив акумулятор на зарядку та й пішов, а після повернення помітив, що акумулятора не має. ОСОБА_10 бачив акумулятор, який пропав, оскільки разом з братом знімав його з автомобіля.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив суду, що приблизно півтора року тому назад ОСОБА_10 запропонував йому купити акумулятор на автомобіль, на що він погодився та заплатив за акумулятор 500,00 грн.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, а також їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, які долучені до кримінального провадження, а саме:

- заявою ОСОБА_9 від 06.12.2016р. про те, що з веранди буд. АДРЕСА_3 викрадений акумулятор;

- витягом з кримінального провадження № 0000724 від 07.12.2016р., згідно якого невстановлена особа вчинила крадіжку акумулятора з веранди буд. АДРЕСА_3 , який належать ОСОБА_9 (ЄО № 2854 від 07.12.2016р.);

- протоколом огляду місця події від 07.12.2016р. згідно якого виявлені сліди пошкодження двостулкових дерев`яних дверей в буд. АДРЕСА_3 ;

- заявою ОСОБА_10 від 07.04.2017р. про зізнання у вчиненні крадіжки з веранди буд. АДРЕСА_3 акумулятора, який продав за 500,00 грн.;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 13.04.2017р. згідно якого свідок ОСОБА_16 впізнав акумулятор, який йому продав ОСОБА_10 ;

- заявою ОСОБА_10 від 07.04.2017р., згідно якої ОСОБА_10 не заперечую проти слідчого експерименту;

- протоколом проведенням слідчого експерименту від 07.04.2017р. за участю захисника-адвоката ОСОБА_14 , згідно якого ОСОБА_10 вказує на будинок АДРЕСА_3 та місце в зазначеному будинку, звідки викрав акумулятор;

- висновком експерта № 17-1993/32 від 22.05.2017р. товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість акумулятору марки «FIRE BULL», модель «100-А», станом на грудень 2016 року складає 2078,67 грн.
- по епізоду крадіжки планшета марки «LENOVO TAB A 7-40» у ОСОБА_5 :
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дала суду показання про те, що вона 21 грудня 2016 року знаходилася на роботі в котельні буд. № 7 по вул.Преображенській м.Арциз Одеської області. Приблизно о 09 год. 30 хв. зайшов до котельні ОСОБА_10 , який попросив допомоги. Вона йому порадила звернутися за допомогою до її чоловіка ОСОБА_17 . Також, ОСОБА_10 та її чоловік ОСОБА_17 заходили до зазначеної котельні. ОСОБА_10 просив планшет по телефонувати. Вночі о 00 год. 30 хв. вона помітила, що планшета не має.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав суду показання про те, що взимку 2016 року він знаходився дома і до нього прийшов ОСОБА_10 та попросив допомоги. Потім вони разом заходили до котельні де працює ОСОБА_5 . Коли знаходилися в котельні, то ОСОБА_10 просив планшет за телефонувати. Вранці, приблизно в 05-00 год. ранку ОСОБА_5 йому повідомила, що планшет викрадений.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні дав суду показання про те, що приблизно два роки назад на автостанції м.Арциз Одеської області зустрів ОСОБА_10 , який пропонував купити планшет чорного кольору, але він відмовився.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, а також їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, які долучені до кримінального провадження, а саме:

- заявою ОСОБА_5 від 21.12.2016р. про те, що з приміщення котельні буд. № 7 по вул.Преображенській м.Арциз Одеської області викрадений планшет;

- витягом з кримінального провадження № 0000751 від 21.12.2016р., згідно якого невстановлена особа вчинила крадіжку планшета з приміщення котельні буд. № 7 по вул.Преображенській м.Арциз Одеської області, який належать ОСОБА_5 (ЄО № 2958);

- протоколом огляду місця події від 21.12.2016р. згідно якого оглянуто приміщення котельні буд. № 7 по вул.Преображенській м.Арциз Одеської області;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2017р. згідно якого свідок ОСОБА_18 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_10 ), який в 20-х числах грудня 2016 року на автостанції м.Арциз Одеської області пропонував купити планшет марки «LENOVO»;

- заявою ОСОБА_10 від 06.04.2017р. про зізнання у вчиненні крадіжки з приміщення котельні буд. АДРЕСА_4 планшета, який продав за 1000,00 грн. в м.Одеса;

- заявою ОСОБА_10 від 07.04.2017р., згідно якої ОСОБА_10 не заперечую проти слідчого експерименту;

- протоколом проведенням слідчого експерименту від 07.04.2017р. за участю захисника-адвоката ОСОБА_14 , згідно якого ОСОБА_10 вказує на котельню буд. АДРЕСА_4 де 21.12.2016р. зі столу викрав планшет марки «LENOVO»;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 11.04.2017р. згідно якого свідок ОСОБА_18 впізнав планшет, який йому намагався продати ОСОБА_10 ;

- висновком експерта № 17-169/26 від 19.01.2017р. товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість планшета «LENOVO TAB A 7-40», станом на 20-21 грудня 2016 року, з урахуванням його зносу, складає 1472,69 грн.
- по епізоду заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у ОСОБА_6 :
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні дав суду показання про те, що приблизно в лютому 2017 року він зустрів ОСОБА_10 , який запропонував йому купити ноутбук, на що він погодився та вони разом зайшли в кв. АДРЕСА_5 , де він дав ОСОБА_10 900,00 грн. ОСОБА_10 , взявши грошові кошти, сказав що іде за ноутбуком, але його не приніс. В подальшому він розшукував ОСОБА_10 , але не міг знайти.

Допитаний в ході судового слідства свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив суду, що приблизно в лютому 2017 року йому на телефон подзвонив ОСОБА_6 та попросив позичити грошові кошти на купівлю ноутбука. Приїхавши до ОСОБА_6 , він побачив, що у ОСОБА_6 знаходиться ОСОБА_10 . Він дав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 900,00 грн., які останній передав ОСОБА_10 . Взявши гроші, ОСОБА_10 сказав що принесе ноутбук і пішов та більше не повернувся.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив суду, що приблизно в лютому 2017 року йому зателефонував ОСОБА_19 та попросив поїхати разом з ним подивитися ноутбук. Коли він з ОСОБА_19 приїхали до ОСОБА_6 , то там вже знаходився ОСОБА_10 . Він бачив, як ОСОБА_6 передав ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 900,00 грн., після чого ОСОБА_10 пішов за ноутбуком та більше не повернувся. Коли вони зрозуміли, що він не повернеться, почали дзвонити його дружині ОСОБА_21 , але вона не знала де він.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, а також їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, які долучені до кримінального провадження, а саме:

- заявою ОСОБА_6 від 08.02.2017р. про притягнення до відповідальності ОСОБА_10 , який незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 900,00 грн.;

- витягом з кримінального провадження № 0000066 від 08.02.2017р., згідно якого ОСОБА_10 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами у сумі 900,00 грн., які належать ОСОБА_6 (ЄО № 228 від 08.02.2017р.);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2017р. згідно якого свідок ОСОБА_19 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_10 ), який 08.02.2017р. шахрайським шляхом заволодів коштами у сумі 900,00 грн., які належать ОСОБА_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2017р. згідно якого свідок ОСОБА_20 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_10 ), який 08.02.2017р. шахрайським шляхом заволодів коштами у сумі 900,00 грн., які належать ОСОБА_6 ;

- заявою ОСОБА_10 від 07.04.2017р., згідно якої ОСОБА_10 не заперечую проти слідчого експерименту;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2017р. за участю захисника-адвоката ОСОБА_14 , згідно якого ОСОБА_10 вказує на буд. АДРЕСА_6 , біля якого запропонував ОСОБА_6 купити у нього ноутбук;

- по епізоду заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у ОСОБА_8 :
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні дав суду показання про те, що в кінці лютого 2017 року йому зателефонував ОСОБА_10 та запропонував купити ноутбук, на що він погодився та, зустрівшись біля школи № 1 м.Арциз Одеської області, передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 900,00 грн. Взявши кошти, ОСОБА_10 сказав йому, що треба піти, щоб принести ноутбук і пішов. Він чекав півтори години, але ОСОБА_10 не приходив, тоді він намагався ОСОБА_10 додзвонитися, однак телефон був відключений.

Допитаний в ході судового слідства свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що в лютому 2017 року ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_8 купити ноутбук, на що останній погодився. Біля парадної будинку, який знаходиться біля школи № 1 м.Арциз Одеської області, ОСОБА_8 передав ОСОБА_10 грошові кошти, після чого ОСОБА_10 сказавши, що треба піти за ноутбук, пішов. Вони чекали півтори години, але ОСОБА_10 не приходив і тоді він та ОСОБА_8 пішли у поліцію.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, а також їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, які долучені до кримінального провадження, а саме:

- заявою ОСОБА_8 від 25.02.2017р. про притягнення до відповідальності ОСОБА_10 , який незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 900,00 грн.;

- витягом з кримінального провадження № 0000104 від 25.02.2017р., згідно якого ОСОБА_10 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами у сумі 900,00 грн., які належать ОСОБА_8 (ЄО № 346 від 25.02.2017р.);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2017р. згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_10 ), який 25.02.2017р. шахрайським шляхом заволодів коштами у сумі 900,00 грн.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2017р. згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_10 ), який 25.02.2017р. шахрайським шляхом заволодів коштами у сумі 900,00 грн., які належать ОСОБА_8 ;

- заявою ОСОБА_10 від 07.04.2017р., згідно якої ОСОБА_10 не заперечую проти слідчого експерименту;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2017р. за участю захисника-адвоката ОСОБА_14 , згідно якого ОСОБА_10 пояснив, що зателефонував ОСОБА_8 , якому запропонував купити ноутбук.

Усі вищевикладені докази повністю узгоджуються між собою та відповідають один одному і аналіз всіх даних дозволяє суду дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_10 , а саме у крадіжках майна у потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , а також у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою у ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Суд ставиться критично і не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не вчиняв крадіжки у ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , а також не вчиняв шахрайські дії відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , а на досудовому розслідуванні працівники поліції змушували його давати свідчення по інкримінованих йому діяннях, оскільки показання обвинуваченого повністю спростовуються показаннями допитуваного в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 про те, що обвинувачений ОСОБА_10 при проведення слідчого експерименту від 07.04.2017р. все сам показував і розповідав про вчинені ним дії, без будь-якого примусу, а також заявами обвинуваченого про його згоду на проведення слідчого експерименту за його участю, та про його зізнання у вчиненні крадіжок, які були прийняті органом досудового розслідування відповідно до норм КПК України. Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про його непричетність до вчинення крадіжок, а також шахрайських дій є безпідставними, і в повному обсязі спростовуються вищевикладеними доказами, які були здобуті з дотриманням норм КПК України, і досліджені в судовому засіданні.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини та його позицію, суд розцінює як форму реалізації його права на захист, як спосіб захисту від висунутого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення (злочини).

Суд не приймає до уваги посилання захисника-адвоката ОСОБА_4 з приводу того, що під час досудового розслідування органом досудового розслідування було грубо порушено норми КПК внаслідок чого всі докази в кримінальному провадженні є неналежними та недопустимими у зв`язку з чим необхідно визнати обвинуваченого невинним, виходячи з наступного.

Так, захисник-адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що в порушення вимог КПК України, а саме: пред`явлення особи для впізнання проводилося за фотознімками; слідчий експеримент проведений 07.04.2017р. без участі захисника.

Судом встановлено, що у наявному кримінальному провадженні процесуальні дії, а саме: пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проводилося з дотриманням вимог, передбачених ст. 228 КПК України, що підтверджується відповідними протоколами, долученими до матеріалів кримінального провадження; слідчий експеримент проведений 07.04.2017р. за участю захисника-адвоката ОСОБА_14 , що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2017р. та зауважень та заперечень стосовно проведення слідчого експерименту не надходило.

Оскільки, в судовому засіданні захисником-адвокатом ОСОБА_4 не доведено, що надані стороною обвинувачення докази в даному кримінальному провадженні є неналежними та недопустимими в розумінні ст. ст. 85, 86 КПК України, дії органів досудового розслідування на стадії досудового розслідування ним не оскаржувались, суд приходить до висновку, що таке твердження є необґрунтованим та безпідставним.

Сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд вважає доведеною винність обвинуваченого і вищеописані дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за: ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; ч. 2 ст. 190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, в повнолітньому віці; одружений; має на утриманні одну неповнолітню дитину; характеризується за місцем проживання задовільно; на обліку в наркологічному кабінеті, а також на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Арцизької центральної районної лікарні не знаходиться; до КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2» не поступав; до КУ «Одеська обласна туберкульозна клінічна лікарня» за медичною допомогою не звертався; засуджений вироком суду від 17 листопада 2015 року зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на два роки.

Суд бере до уваги, що обвинувачений вину не визнав та не розкаявся, в судовому засіданні не встановлено обставин, які відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_10 .

Крім того, судом враховано, що потерпілі до обвинуваченого в рамках цих обвинувальних актів не мають претензій матеріального та морального характеру, про що заявили у судовому засіданні та заявах, звернених до суду.

Згідно висновків досудової доповіді відносно ОСОБА_10 , ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому перевиховання обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк не можливе. Уповноважений орган з питань пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінальної провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень (злочинів), враховуючи, що обвинувачений, будучи раніше судимим, знаючи, що за вчинення кримінального правопорушення (злочину) неодмінно настає кримінальне покарання, знову вчинив злочини, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі. Такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений, будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину, знаючи про те, що йому за вироком судом призначений випробувальний термін, знову, вчинив умисні злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.
З урахуванням встановлених обставин по справі, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів із застосуванням принципу повного поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ту обставину, що обвинувачений, будучи засудженим 17 листопада 2015 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, знову, в період призначеного судом іспитового строку вчинив умисні злочини, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити йому покарання, відповідно до вимог ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутого покарання, призначеного вищевказаним вироком у вигляді п`яти років позбавлення волі, частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, один рік два місяця позбавлення волі.
Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», суд зауважує таке.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_10 є батьком неповнолітньої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про її народження і не позбавлений відносно нього батьківських прав.

22 грудня 2016 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про амністію у 2016 році»№ 1810-VIІI (далі - Закон), який набув чинності 07 вересня 2017 року, тобто після вчинення ОСОБА_10 злочинів.

Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, яке є злочинами середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 є батьком неповнолітньої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про її народження та ОСОБА_10 не позбавлений батьківських прав щодо дитини.

Перешкод для застосування до ОСОБА_10 амністії, встановлених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році»судом не встановлено.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_10 вчинив умисні кримінальні правопорушення (злочини), які, відповідно до ст. 12 КК України, не є тяжкими або особливо тяжкими злочинами та вчинені ним у тверезому стані до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» та на день набрання чинності зазначеного закону ОСОБА_10 має одну неповнолітню дитину, якій не виповнилося 18 років і дана обставина судом встановлена на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто судом установлено наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене ОСОБА_10 діяння, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне постановивши обвинувальний вирок, звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного судом покарання.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_10 від призначеного судом покарання, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_10 в рамках наявного кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання, поклавши на ОСОБА_10 обов`язки: не відлучатися за межі м.Арциз Одеської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за першою вимогою.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_10 процесуальні витрати на залучення експертів, які проводили судові товарознавчі експертизи у наявному кримінальному провадженні на загальну суму 3302,40 грн. (1057,20 грн. + 1057,20 грн. + 1188,00 грн.).

Суд не вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_10 до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати частково один рік два місяці позбавлення волі з не відбутого ним покарання за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року та остаточно визначити ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці.

Засудженого ОСОБА_10 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці звільнити на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 - змінити на особисте зобов`язання. Звільнити ОСОБА_10 з-під варти у залі суду. Зобов`язати ОСОБА_10 не відлучатися з м.Арциз Одеської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за першою вимогою.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3302 (три тисячі триста дві) гривні 40 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1