Справа № 344/4129/18
Провадження № 11-сс/779/137/2018
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційними скаргами (далі АС) підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2018 року про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2018 року задовольнено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 31 травня 2018 року включно без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. З урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі КК), слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості кримінального провадження, в тому числі щодо запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 подали АС, в яких покликаються на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки порушує законні права та інтереси підозрюваного, а також те, що слідчий суддя, розглядаючи дане клопотання, всебічно не з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою, при цьому не врахував, що прокурором та слідчим не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК, не навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого. Крім цього, покликаються на те, що слідчим суддею грубо порушені вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. Також слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 , хоча для цього не було перешкод.

Просять ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково, обравши більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт та заборонити ОСОБА_8 залишати житло в період з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , з покладенням на останнього відповідних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали подані АС, просять задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який вважає АС безпідставними, просить залишити їх без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду та подані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався, однак не в повній мірі.

Так, органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_8 , у тому, що він 01.04.2018 близько 03 год. 20 хв., спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з метою вчинення хуліганських дій, на автомобілях, прибули до нічного клубу «Ельдорадо», що розташований по вул. В.Івасюка, 60 в м. Івано-Франківську.

Прибувши до нічного клубу «Ельдорадо», ОСОБА_10 та ОСОБА_14 зберігаючи при собі предмети, спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих норм поведінки, проявивши особливу зухвалість, розуміючи протиправність своїх дій і їх скоєння в громадському місці, направились в приміщення нічного клубу «Ельдорадо» з метою вчинення хуліганських дій.

В подальшому, ОСОБА_10 , в громадському місці, а саме в приміщенні нічного клубу «Ельдорадо» спільно із ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, виражаючись нецензурною лайкою в присутності сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих норм поведінки, проявивши особливу зухвалість, розуміючи протиправність своїх дій і їх скоєння в громадському місці, розпочали застосувати предмети, спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень та умисно спричиняти тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів руками та ногами відвідувачам закладу нічного клубу «Ельдорадо».

Внаслідок хуліганських дій, потерпілому ОСОБА_15 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення правого стегна, а потерпілому ОСОБА_16 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівого стегна.

Крім того, внаслідок хуліганських дій, було зірвано роботу нічного клубу «Ельдорадо», що по вул. В.Івасюка, 60 в м. Івано-Франківську.

Після вчинення хуліганських дій, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було затримано працівниками поліції на місці події, а потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 каретою швидкої медичної допомоги було доставлено в медичний заклад.

Згідно постанови слідчого, ОСОБА_8 , 01.04.2018 року затримано в порядку ст. 208 КПК (а.п. 9-10).

01.04.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України (а.п. 7-8).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя, з метою прийняття законного і обґрунтованого рішення, врахував вимоги ст. 178 КПК та практику Європейського суду з прав людини в частині того, що тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 названого Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею в частині обрання виду запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти спробі підозрюваного ОСОБА_8 здійснити дії передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тобто можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжувати свою злочинну діяльність шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що наведені у клопотанні слідчого відомості про те, що ОСОБА_8 , явно показував свою зневагу до існуючих правил і норм та очевидно вчиняючи кримінальне правопорушення із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, проявляв самовпевненість у безкараності за свої вчинки, що, на думку органів досудового розслідування, може призвести до вчинення ним нового злочину, що свідчить як про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, так й про неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції.

Посилання апелянтів на відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Такі дані містяться зокрема у витягу з ЄРДР (а.п. 5-6); протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 01.04.2018 року (а.п. 24-25); протоколі допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (а.п. 13-15, 16-18, 19, 26-28); протоколі допиту потерпілого ОСОБА_16 (а.п. 29-31); протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п. 21 - 22); протоколі огляду відеозапису (а.п. 32-42) тощо.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що апелянт, висловивши свою незгоду з ухвалою слідчого судді, не просить відмовити у задоволенні клопотання, а просить змінити ОСОБА_8 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, що можливо лише за умови доведеності підозри.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, у зв`язку із чим вимоги апеляційної скарги підозрюваного та його захисника щодо недоведеності того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слід визнати непереконливими.

Колегія суддів також вважає правильним висновки слідчого судді в частині невизначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюють у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, що повністю узгоджується з приписами ч. 4 ст. 183 КПК.

Посилання апелянтів на те, що підозрюваний проживає в гуртожитку, що розташований в м. Івано-Франківськ, має позитивну характеристику, як на підставу обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч.1 ст. 177 КПК та не можуть бути самостійною підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею при обранні підозрюваному запобіжного заходу неправильно обчислено дату закінчення строку дії ухвали.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

В той же час, ч. 2 названої вище статті передбачено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Разом з тим, встановлений слідчим суддею строк дії запобіжного заходу до 31.05.2018 року, не узгоджується з вимогами і положеннями ст. 197 КПК.

Так, вбачається, що згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_8 було затримано, в порядку ст. 208 КПК, 01.04.2018 року об 11 годині 00 хвилин, тому термін початку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_8 належить відраховувати з часу його затримання, протягом 60 днів (шістдесяти днів), тобто до 30.05.2018 року включно. Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді в цій частині, є незаконною і підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали, відповідно до положень ст. 409 КПК. За таких обставин, АС підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.04.2018 року про задоволення клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_21 , у кримінальному провадженні №0001276 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , скасувати і постановити нову.

Клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_21 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Івано-Франківській установі виконання покарань (№12), протягом 60 (шістдесяти) днів, без визначення розміру застави. Термін початку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_8 відраховувати з часу його затримання, а саме з 01 квітня 2018 року, протягом 60 днів (шістдесяти днів), тобто до 30 травня 2018 року включно. Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5