Справа № 1-59/2010
ПОСТАНОВА
"14" лютого 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів заяву ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту в порядку ст. ст. 409, 411 КПК України (1960 року), -
встановив:
До Тиврівського районного суду Вінницької області від ОСОБА_4 надійшла заява про звільнення майна з-під арешту в порядку ст.ст. 409, 411 КПК України (1960 року), в якій вказує, що вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.04.2010 р. він, ОСОБА_4 , був засуджений за ст.364 ч.2, ст. 366 ч.2 КК України, йому було призначено покарання чотири роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками. На підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання, якщо протягом одного року і шести місяців не вчинить нового злочину.

Під час досудового розслідування постановою помічника прокурора Тиврівського району юриста 2-го класу ОСОБА_5 від 21.12.2009 р. був накладений арешт на майно, яке йому належить, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 2105, 1987 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 .

Однак вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.04.2010 р. суддею не було вирішено питання щодо зняття арешту на майно, яке йому належить, а саме на автомобіль марки ВАЗ 2105 та житловий будинок.

Просить заяву про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно, належне на праві власності ОСОБА_4 , а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 2105, 1987 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який був накладений згідно постанови помічника прокурора Тиврівського району юриста 2-го класу ОСОБА_5 від 21.12.2009 р.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, просить його заяву задоволити, звільнити майно з-під арешту, справу розглядати у його відсутності .
Прокурор не заперечує проти зняття арешту з нерухомого майна.
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_6 про звільнення майна з-під арешту підлягає до задоволення, виходячи з наступного :

Згідно до п.9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.6 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1735/0/4-12 від 26.11.2012 року «Про деякі питання застосування розділу Х1 «Перехідних положень», у судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПУ 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо зміни або скасування запобіжного заходу, арешту майна чи відсторонення від посади, суд має керуватися положеннями КПК України 1960 року. Оскільки арешт на майно накладено у порядку КПК України у редакції 1960 року, то і при розгляді клопотання про його скасування мають застосовуватися положення КПК України у редакції 1960 року. Згідно із п.8 ст.324 КПК України при постановленні вироку суд має вирішити питання, що робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року, накладення арешту на майно скасовується, якщо в застосуванні цього заходу відпала необхідність.
Відповідно до ст. 248 КПК України (1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 71, 72, 8,9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Судом встановлено, що вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.04.2010 р. ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.364 , ч. 2 ст. 366, ч.1 ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання, якщо протягом одного року і шести місяців не вчинить нового злочину.

Під час досудового розслідування постановою помічника прокурора Тиврівського району юриста 2-го класу ОСОБА_5 від 21.12.2009 р. був накладений арешт на майно, яке йому належить, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 2105, 1987 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 .

До цього часу арешт, накладений на майно заявника не скасований, що завдає йому перешкоди у розпорядженні майном.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29, 125, 126, 248, 324, 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), «Перехідними положеннями» кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року,

постановив :
Заяву ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно, належне на праві власності ОСОБА_4 , а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 2105, 1987 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який був накладений згідно постанови помічника прокурора Тиврівського району юриста 2-го класу ОСОБА_5 від 21.12.2009 р. Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1