Провадження № 1-кп/638/54/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

розглянувши обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ставропіль РФ, громадянин Росії, росіянин, не одружений, не працюючий, освіта середньо-технічна, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

встановив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова обрано запобіжний захід взяття під варту до 12.09.2014 року.

Після надходження кримінального провадження до суду строк тримання під вартою продовжувався у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/04-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити нетільки права підозрюваного, а й високі стандарти охоронизагальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства». У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а тому продовжує строк тримання під вартою на 60 діб.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 є громадянином РФ, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, постійного місця реєстрації на території України не має, офіційного місця роботи не має, сім`ї та утриманців, а також міцних зв`язків у місці тимчасвого перебування також не має, тому достатніх підстав на теперішній час для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається.

Виходячи з цього, керуючись вимогами ст. 331 КПК України,
постановив:
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 30.12.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді