Справа № 371/724/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1134/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 24.10.2017

ВИРОК
Іменем України
24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

з участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 09 січня 2014 року вироком Миронівського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі, звільнений 14 вересня 2016 року на підставі ухвали Березанського міського суду умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 9 днів,-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України у виді одного року одного місяця позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що 19 травня 2017 року близько 12 години, перебуваючи в с. Шандра Миронівського району Київської області в нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через хвіртку зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до клітки та відчинивши двері клітки, таємно викрав з неї кроля вагою 4,5 кг. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 180 грн.
Крім цього, ОСОБА_9 20 травня 2017 року близько 12 години, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через хвіртку зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до клітки та відчинивши двері даної клітки, таємно викрав з неї кроля вагою 4,43 кг. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 177,20 грн.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2017 року, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 засудити за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миронівського районного суду від 09 січня 2014 року і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без зміни.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції за сукупністю вироків призначено ОСОБА_9 покарання менше, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Таким чином, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягає застосуванню, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинуваченого ОСОБА_9 , котрий не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування і дослідженими в судовому засіданні та не оспорюється в апеляційній скарзі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції з урахуванням декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі нижче, від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 69 КК України, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Разом з тим, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за сукупністю вироків, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Із матеріалів кримінального провадження, вбачається що 09 січня 2014 року ОСОБА_9 було засуджено Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області 14 вересня 2016 року ОСОБА_9 на підставі ст. 81 КК України звільнено від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 9 днів.
Таким чином, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 року одного місяця позбавлення волі, порушив вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, оскільки таке покарання за своїм розміром є меншим, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість обґрунтованими.
Відповідно до п. 4 ч. 1, 2 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:
Вирок Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2017 року, стосовно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2014 року та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ: