Справа №573/1128/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/69/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 573/1128/17 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора ОСОБА_6 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 27 липня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Республіки Казахстан, Джамбульської області, Луговського району, р/п Леніна, жителька АДРЕСА_1 , раніше судима

визнана винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання: за ч.1 ст.191 КК України один рік обмеження волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей; за ч.1 ст.358 КК України обмеження волі на строк один рік шість місяців; за ч.3 ст.358 КК України обмеження волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 і п.2 ч.2 ст.76 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей. Покарання за цим вироком та покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12.12.2016 у виді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно. В іншій частині вирок суду залишити без зміни. Вважає, що суддею застосовано ст.75 КК України після призначення покарання за ч.4 ст.70 КК України, а не після призначеного покарання за ч.1 ст.70 КК України, а також в порушення ч.4 ст.70 КК України застосовано принцип повного складання покарання, оскільки при призначенні покарання різних видів, які не підлягають заміні, має застосовуватися принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначення кожного з них до самостійного виконання.

За вироком Білопільського районного суду Сумської області від 27.07.2017 ОСОБА_9 визнана винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст.358 і ч.3 ст.358 КК України, і їй призначено покарання: за ч.1 ст.191 КК України у виді обмеження волі на строк один рік без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей; за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців; за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів та злочинів, за які її засуджено вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12.12.2016, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей та у виді штрафу в доход держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання у виді обмеження волі на строк два роки з випробуванням з іспитовим строком на один рік. На підставі п.п.1, 2 ч.1 і п.2 ч.2 ст.76 КК України покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь:

- ОСОБА_11 2600 грн. на відшкодування майнової шкоди;

- ОСОБА_12 1299,98 грн. на відшкодування майнової шкоди;

- ОСОБА_13 3200 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_9 , будучи особою, якій ввірено майно УДППЗ «Укрпошта» ЦОС № 5 м. Білопілля ПВПЗ № 20 та не будучи службовою особою, приблизно 22.07.2016 отримала в касі пошти гроші в сумі 7226,37 грн. для виплати соцдопомоги на придбання твердого палива мешканцям с. Воронівка, а саме: 3283,75 грн. ОСОБА_13 , 1299,89 грн. ОСОБА_12 , 2642,73 грн. ОСОБА_11 , які привласнила. Крім цього, внесла до відомості № 7/5901 завідомо неправдиві дані про отримання виплат ОСОБА_13 і ОСОБА_12 соцдопомоги за квітень 2016 року, до відомості № 8/5901 завідомо неправдиві дані про отримання виплат ОСОБА_11 соцдопомоги за квітень 2016 року.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора, просила вирок суду скасувати та ухвалити новий, доводи обвинуваченої ОСОБА_9 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст.358 і ч.3 ст.358 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах і в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає необгрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у ч.1 п.23 постанови № 7 Пленуму «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

З огляду на викладене, в даному конкретному випадку, рішення суду першої інстанції щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням прийнято правильно та з дотриманням вимог кримінального закону, оскільки рішення про звільнення особи з випробуванням на підставі ст.75 КК України може бути прийнято виключно після призначення їй остаточного покарання як за окремий злочин, так і за сукупністю злочинів (ч.1 і ч.4 ст.70, ст.72 КК) та сукупністю вироків (ст.ст.71, 72 КК).

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України суд першої інстанції не вірно застосував принцип повного складання призначених покарань, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки згідно ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у виді обмеження волі та покарання у виді штрафу, призначене вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12.12.2016 складанню не підлягають, а можуть бути або поглинуті як менш суворе покаранням більш суворим, або ж бути призначеними до самостійного виконання.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, виключивши з резолютивної частини даного судового рішення вказівку суду про «повне складання призначених покарань», а в іншій частині вирок суду залишити без змін, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу заступника прокурора.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 27 липня 2017 року відносно ОСОБА_15 змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду першої інстанції щодо повного складання призначених покарань при призначенні остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4