Провадження №1-кп/127/1186/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря: ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченої: ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Старостинці Погребищенського району Вінницької області, заміжньої, офіційно не працюючої, з середньої освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 23.07.1998 року Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002515 від 22.05.2017 року -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 22.05.2017 року, близько 10:10 годині, в приміщенні зали судових засідань №32, який розташований на 3-му поверсі Вінницького міського суду Вінницької області, що по вулиці Грушевського, 17 у м. Вінниці, почувши обвинувальний вирок суду відносно свого сина ОСОБА_7 та будучи обуреною судовим рішенням, дочекавшись закінчення судового засідання, на ґрунті тривалих міжособистісних неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень законному представникові потерпілого ОСОБА_6 , однією рукою схопила її за обличчя, спричинивши тілесні ушкодження, а іншою схопила за одяг та утримуючи ОСОБА_6 за одяг, витягнула останню на коридор, повалила на стільці та нанесла понад 5 ударів кулаками по обличчю та грудях останній, утримуючи її за шию.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №600 від 23.05.2017 року, у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синці та садна на обличчі, садна на передній поверхні шиї по центру, на передній поверхні грудної клітки справа, синці з осадженнями на передній поверхні шиї справа, травматичний відлам коронкової частини 2-го зуба справа на нижній щелепі, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), та належать до легких тілесних ушкоджень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнала, суду пояснила, що 22.05.2017 року в Вінницькому міському суді Вінницької області розглядалось кримінальне провадження відносно її сина ОСОБА_7 , тому до суду вона прийшла разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 . Почуте рішення суду відносно сина приголомшило їх з чоловіком, у неї через хвилювання запаморочилося в голові, тому подальших подій вона майже не пам`ятає. Пам`ятає , що коли мати потерпілого ОСОБА_6 вийшла в коридор, то вона міцно тримала останню за кофту, проте умисно не била та не наносила ударів, можливо лише під час штовханини випадково вдарила потерпілу рукою. Син та чоловік забрали її та вони разом поїхали додому. У неї піднявся високий тиск, тому через погане самопочуття вона не розуміла, що відбувалося. Вдома чоловік розповів їй про ситуацію, яка трапилася, після чого вона попросила вибачення у ОСОБА_6 , намагалася примиритися з останньою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди не визнала.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнала, її вина доводиться показаннями потерпілої, свідків, іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що в 2014 році син обвинуваченої побив її неповнолітнього сина, внаслідок чого її син отримав тяжкі тілесні ушкодження та залишився інвалідом. 22.05.2017 року о 09:00 годині в залі Вінницького міського суду проголошувався вирок ОСОБА_7 . Обвинувачена ОСОБА_4 почала ображати її під час оголошення вироку, однак вона не відреагувала. Після проголошення суддею вироку, вона підійшла запитати коли можна буде забрати свій екземпляр копії вироку, проте в цей час з коридору забігла ОСОБА_4 та схопила її руками за одяг та за обличчя і потягнула в коридор. Вона не пручалася, так як у неї в руках була сумка. ОСОБА_4 штовхнула її на стільці та вона впала, а обвинувачена в цей час наносила їй удари. Блоха ОСОБА_9 відтягнув від неї обвинувачену. ОСОБА_4 розірвала їй одяг та прикраси, розцарапала обличчя, яке було в крові. Після цього викликали працівників поліції та швидку допомогу. В лікарні її оглянули лікарі, які задокументували виявлені у неї тілесні ушкодження.

Підтримала заявлений нею цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на її користь 7250 гривень у відшкодування вартості завданої їй матеріальної шкоди та 25000 гривень у відшкодування завданої їй злочином моральної шкоди.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що особисто вона ні з ким із сторін провадження не знайома. 22.05.2017 року біля 09.30 години суддя ОСОБА_11 проголошувала вирок по обвинуваченому ОСОБА_7 . В залі суду були присутні мати та батько ОСОБА_7 , його захисник, а також пізніше до зали суду зайшла законний представник потерпілого в тому провадженні ОСОБА_6 та стала біля ОСОБА_4 , під час оголошення резолютивної частини вироку ОСОБА_4 щось сказала потерпілій. Згодом, коли потерпіла ОСОБА_6 стояла біля робочого місця помічника та запитувала коли можна забрати її екземпляр копії вироку, ОСОБА_4 , яка була на коридорі, почала викликати потерпілу, а потім витягла її за одяг на коридор. Вона особисто викликала працівників охорони, оскільки чула розмови на підвищених тонах, однак не бачила що відбувалося. Коли вона вийшла на коридор, то побачила, що у потерпілої розірваний одяг та подряпана частина обличчя, на шиї був крововилив.. ОСОБА_4 міцно тримала потерпілу за одяг. Чоловік та син обвинуваченої намагалися відтягнути ОСОБА_4 від потерпілої.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що 22.05.2017 року вона стажувалася на посаду секретаря у судді ОСОБА_11 , коли було проголошено вирок по справі, ОСОБА_4 емоційно говорила, що її сина ні за що садять в тюрму. ОСОБА_4 викликала в коридор матір потерпілого в тому кримінальному провадженні, але остання намагалася довше залишитися в залі. Потім ОСОБА_13 витягнула на коридор ОСОБА_6 та вона почула, що з коридору доносилися звуки ляскання та глухих ударів. Коли вона вийшла на коридор, то побачила що ОСОБА_4 тримала потерпілу дуже міцно за одяг біля шиї. Батько обвинуваченого та сам ОСОБА_7 намагалися їх відтягнути. Потерпілу ОСОБА_6 вона бачила після цієї події - у неї була розбита губа, розірваний одяг, червона шия.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він являється чоловіком обвинуваченої ОСОБА_4 22.05.2017 року, після оголошення вироку відносно їхнього сина, його дружина та потерпіла вийшли з зали судового засідання, він же з сином залишився в залі. З коридору він почув якийсь шурхіт, тому вийшов на коридор, де побачив, що його дружина тримала потерпілу ОСОБА_6 за шарф. Вони з сином розтягнули обвинувачену та потерпілу.

Окрім показань потерпілої, свідків, вина обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України доводиться також іншими доказами зібраними в справі та всебічно й повно дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними витягу з кримінального провадження №0002515, відповідно до яких 22.05.17 року прийнято заяву від потерпілої ОСОБА_6 про те, що 22.05.17 року, приблизно о 10:00 годині, невідома особа жіночої статі, знаходячись в приміщенні зали судових засідань №32, а також в коридорі, що на третьому поверсі Вінницького міського суду Вінницької області, що по вулиці Грушевського, 17, в м. Вінниці, умисно спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 (ЖЄО 15939) (т.1 а.с.49);

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення від 22.05.2016 року (т.1 а.с.50);

- даними виписки із медичної карти амбулаторного хворого №11725 від 22.05.17 року, згідно яких у ОСОБА_6 22.05.2017 року виявлено забій м`яких тканин голови та садно підборіддя (т.1 ас. 51);

- даними постанови про призначення судово-медичної експертизи (т.1 а.с.52);

- даними висновку судово-медичної експертизи №600 від 23.05.2017 року, відповідно до якої:

«1-5. У ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження синці та садна на обличчі, садна на передній поверхні шиї по центру, на передній поверхні грудної клітки справа, синці з осадненням на передній поверхні шиї справа, травматичний відлам коронкової частини 2-го зуба справа на нижній щелепі.

Вказані ушкодження у ОСОБА_6 належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 22.05.2017 року» (т.1 а.с.53);

- даними протоколу від 20.06.2017 року огляду предметів речей, наданих потерпілою ОСОБА_6 з фототаблицею до протоколу, з яких вбачається, що надані потерпілою речі футболка з накидкою мають пошкодження у вигляді розірваних частин, а також надані потерпілою фрагменти ланцюжків свідчать про розірвання прикрас потерпілої (т.1 ас. 55-58);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2017 року, за участю ОСОБА_6 , згідно якого потерпіла розказала про обставини вчинення ОСОБА_4 відносно неї злочину та показала як саме відбувались події 22.05.2017 року (т.1 66-73);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2017 року, за участю ОСОБА_4 , згідно якого обвинувачена розказала про обставини вчинення нею злочину та показала як саме відбувались події 22.05.2017 року (т.1 74-78).

Аналізуючи показання обвинуваченої ОСОБА_4 , яка свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнала, показання потерпілої, свідків, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доведено повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд дійшов такого висновку, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 22 травня 2017 року, близько 10:10 години, в приміщенні зали судових засідань №32, який розташований на 3-му поверсі Вінницького міського суду Вінницької області, що по вулиці Грушевського, 17 у м. Вінниці, після закінчення судового засідання під головуванням судді ОСОБА_11 , на ґрунті тривалих міжособистісних неприязних відносин умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , однією рукою схопила за обличчя ОСОБА_6 , спричинивши тілесні ушкодження, а іншою схопила за одяг, та утримуючи ОСОБА_6 за одяг, витягнула останню на коридор, повалила на стільці та нанесла понад 5 ударів кулаками по обличчю та грудях ОСОБА_6 , утримуючи її за шию, що підтверджується як висновком експерта №600 від 23.05.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, саден на передній поверхні шиї по центру, на передній поверхні грудної клітки справа, синці з осадженнями на передній поверхні шиї справа, травматичний відлам коронкової частини 2-го зуба справа на нижній щелепі, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), та належать до легких тілесних ушкоджень та по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи, тобто 22.05.2017 року, показаннями потерпілої, які узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи щодо характеру, способу та часу нанесення останній тілесних ушкоджень, а також показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються дослідженим в судовому засіданні письмовими доказами, з яких вбачаються, обставини та механізм нанесення ударів ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 , зокрема, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2017 року, за участю ОСОБА_6 , даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2017 року, за участю ОСОБА_4 , та підтверджуються також даними протоколу від 20.06.2017 року огляду предметів речей, наданих потерпілою ОСОБА_6 з фототаблицею до протоколу, з яких вбачається, що надані потерпілою речі футболка з накидкою мають пошкодження у вигляді розірваних частин, а також надані потерпілою фрагменти ланцюжків свідчать про розірвання прикрас потерпілої. Крім того, в своїх показаннях обвинувачена не заперечувала, що міцно схопила потерпілу за одяг та, можливо, вдарила останню рукою під час штовханини.

При цьому суд вважає нещирими показання обвинуваченої ОСОБА_4 в частині того, що вона не завдавала удару потерпілій умисно та не мала на меті нанесення тілесних ушкоджень, а лише штовхала потерпілу, та ймовірно нанесла їй випадково тілесне ушкодження під час штовханини між ними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому суд розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_4 , яка має на утриманні матір пенсійного віку ОСОБА_14 1942 року народження (т.1 а.с.92-97), являється несудимою (т.1 а.с.82), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.80), позитивно характеризується за місцем проживання (ас. 81).

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, незадовільного стану її здоров`я (т.1 а.с. 83), суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для її перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню нею нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді штрафу в розмірі, визначеному в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від відбування кримінального покарання на підставі ст. 1 п. «є» Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки на її утриманні є мати, яка досягла 70-річного віку, та у матері немає інших працездатних дітей, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_4 просить застосувати до неї Закон України Про амністію у 2016 році, суд вважає за можливе задовольнити дане клопотання, оскільки обвинувачена дійсно на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мала на утриманні матір яка досягла 70-річного віку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 92-94,96-97), та у її матері немає інших працездатних дітей, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області №145 від 05.02.2018 року (т.1 а.с. 95), вчинений нею злочин належать до злочинів невеликої тяжкості, та звільнити її від відбування призначеного за цим вироком кримінального покарання у зв`язку із застосуванням акту амністії.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування стягнення з ОСОБА_4 завданої їй злочином моральної та матеріальної шкоди, суд приймає до уваги положення ст. 128-129 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону, а тому суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

При цьому відповідно до вимог ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

За правилами, передбаченими ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, зважаючи, що потерпілою ОСОБА_6 не надано суду доказів, які б підтверджували понесення нею на час розгляду кримінального провадження матеріальної шкоди витрат на стоматологічні послуги, а лише надано калькуляцію розрахунок таких витрат, які остання може понести в майбутньому, тобто відсутністю підтвердження реальних витрат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 7250 грн., які також не визнані обвинуваченою, не підлягають до задоволення, як такі що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з недоведеністю позовних вимог в цій частині.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд враховує позицію, висловлену в положеннях Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р., зокрема в п. 4, який встановлює, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а також в п. 9 вказаної Постанови, де визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із наведеного суд вважає, що безумовно потерпіла ОСОБА_6 зазнала моральних страждань внаслідок вчинення відносно неї злочину ОСОБА_4 та має право на відшкодування такої шкоди, яка полягає в фізичному болю, що зазнала потерпіла внаслідок завдання їй обвинуваченою тілесних ушкоджень, у душевних стражданнях, які потерпіла зазнала, внаслідок вчинення відносно неї злочину, оскільки, вона була вимушена до приїзду працівників поліції знаходитись у громадському місці в приміщенні суду, де знаходилось багато людей в напівоголеному вигляді, оскільки обвинувачена розірвала на ній одяг, в зв`язку з чим вона відчувала сором та приниження, також був порушений звичний уклад її життя, оскільки маючи численні тілесні ушкодження на обличчі вона змушена була тривалий час залишатись вдома. При цьому судом також враховано моральні страждання потерпілої через пошкодження її прикрас, які мають для неї особливе значення особливо значущу цінність, оскільки прикраси були подаровані їй близькими людьми на ювілей до 25-річчя подружнього життя.

Разом з тим, суд виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, співмірності завданої моральної шкоди заявленій сумі відшкодування, вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в значній сумі - 25000 грн., є завеликими та такими, що підлягають зменшенню до 15000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з обвинуваченої ОСОБА_4 слід стягнути судовий збір, не сплачений потерпілою при поданні позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67 КК України, ст. ст. 22, 23, 1177, 1192, 1195 ЦК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 81, 141 ЦПК України, ст. ст. 100, 128-129, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 гривень.
Звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу на підставі п. «є» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 23.07.1998 року Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 11.02.1997 року, РНОКПП НОМЕР_4 ) 15000 гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, несплачений потерпілою ОСОБА_6 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 640 гривень.
Речові докази в кримінальному провадженні №0002515:

- футболку сіро-зеленого кольору із накидкою сітчастої форми із пошкодженнями, фрагмент ланцюжка із полімерного матеріалу , три фрагменти ланцюжка із полімерного матеріалу, які поміщенні до спец пакету експертної служби МВС №0383341, який зберігається у камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: