Справа № 635/6186/17
Провадження № 1-кс/635/1350/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000814 від 16.10.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2017 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000814 від 16.10.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що 15.10.2017р. надійшло повідомлення, що біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , невідома особа незаконно заволоділа автомобілем Део Сенс, зеленого кольору, д/н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який належить ОСОБА_6 (ЖЄО 5825).
Вказане повідомлення слідчим СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000814 від 16.10.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
В ході досудового розслідування був допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив наступне, що проживає з дружиною та дитиною, за адресою: АДРЕСА_2 . У ОСОБА_6 в користуванні був автомобіль Део Сен д/н. НОМЕР_1 , який він вирішив продати та подав оголошення на сайт продажу автомобілів РСТ. 13 жовтня 2017 року на телефон ОСОБА_6 зателефонував невідомий чоловік ( НОМЕР_2 ) та запропонував обміняти Део Сенс на БМВ, з доплатою 100 доларів США зі сторони ОСОБА_6 , на що останній погодився. Після обміну автомобілями, водії роз`їхалися, але у водія БМВ автомобіль вийшов із строю. Потім ОСОБА_6 водій БМВ поставив даний автомобіль на ремонт, після того стало відомо, що даний автомобіль не придатний для їзди.

16 жовтня 2017 слідчим СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 було проведеного огляд автомобіля БМВ державний номерний знак НОМЕР_3 , який було добровільно видано водієм автомобіля БМВ д/н. НОМЕР_3 та тимчасово вилучено у ОСОБА_6 .
Також встановлено, що власником тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки БМВ державний номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_6 обміняв вищевказаний автомобіль у невідомого чоловіка віддавши йому свій автомобіль Део Сенс д/н. НОМЕР_1 та який надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки БМВ державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 обміняв вищевказаний автомобіль у невідомого чоловіка, віддавши йому свій автомобіль Део Сенс д/н. НОМЕР_1 та який надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , оскільки вказаний автомобіль має суттєве значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ та для запобігання ризиків можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного автомобіля.
ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неявка особи не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши надані документи та матеріали клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 24 жовтня 2017 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000814 від 16.10.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, подане до суду клопотання містить формальний перелік підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завдання кримінального провадження.

Враховуючи, що на теперішній час не вбачається достатніх підстав для арешту майна, відсутність доказів на підтвердження намірів відчуження майна, беручи до уваги, що накладення арешту може порушити права третіх осіб, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

Також, слідчим не встановлено розмір шкоди, а отже і не доведено співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не надано достатніх підстав і не доведено необхідності арешту майна, зазначеного в клопотанні.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 107, 170, 171, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000814 від 16.10.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1