АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/6180/2017 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

08 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 , перевіривши на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та щодо скасування постанови про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від

20 листопада 2017 року; зобов`язати детективів НАБУ повернути належний ОСОБА_4 жорсткий диск марки «Seagate», ємністю 320 ГБ, серійний номер 9SZ6XH4S з тим обсягом інформації, що на ньому зберігався; скасувати постанову про визнання речовим доказом та повернути жорсткий диск марки «Seagate», ємністю 320 ГБ, серійний номер 9SZ6XH4S з тим обсягом інформації, що на ньому зберігався його законному володільцю ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали слідчого судді від 20 листопада

2017 року в апеляційному порядку, апелянт посилається на положення ст.ст. 3, 8, 55,

129 Конституції України, ст.ст. 7, 8, 9, 10, 21, 22, 24 КПК України, правові позиції Конституційного Суду України та Верховного Суду України, ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини.

Матеріали апеляційної скарги передані судді-доповідачу 04 грудня 2017 року.

Перевіривши апеляційну скаргу та вивчивши матеріали судового провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , які надійшли до суду апеляційної інстанції 08 грудня

2017 року, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При цьому згідно з положеннями ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано

§ 2 Глави 26 КПК України.

Частинами першою та другою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік, що не підлягає розширеному тлумаченню, ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Зокрема, щодо рішень слідчого судді, постановлених у порядку ст.ст. 303-307 КПК України, відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування підлягають оскарженню в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді законність останніх підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів судового провадження, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність детектива НАБУ, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та щодо скасування постанови про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто подана в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва в межах повноважень, передбачених чинним КПК України, розглянута по суті, з прийняттям рішення відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України про відмову в її задоволенні, отже ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що і зазначено в її резолютивній частині.

При цьому, доводи апелянта щодо наявності підстав для перегляду вказаного судового рішення в апеляційному порядку не заслуговують на увагу, оскільки право на апеляційне оскарження всіх без винятку судових рішень слідчого судді на досудовому провадженні не може бути визнане абсолютним, навіть з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, бо межі цього права встановлюються відповідним процесуальним законом, у даному випадку КПК України. Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Крім того, за висновком Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладеним у постанові від 12 жовтня 2017 року, лише у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини третьої статті 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи частини четвертої статті 399 КПК.

В даному ж провадженні не вбачається підстав для висновку про те, що слідчим суддею постановлена ухвала, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, при цьому зміст ухвали слідчого судді вказує на можливість подання заперечень проти неї під час підготовчого провадження в суді, оскільки така альтернатива апеляційному оскарженню прямо передбачена в ч. 3 ст. 309 КПК України.

З урахуванням викладеного, у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та щодо скасування постанови про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та додатками до неї.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2