Справа № 147/1514/16-к
Провадження №11-кп/772/1193/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, одружений, раніше судимий:
- 15.02.2003 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 309 КК України, справа закрита за ст.7 КПК України;
- 11.03.2005 Дніпровським районним судом м.Київ за ч.2 ст.187, ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;
- 05.10.2006 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.5 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, в силу ст.70 КК України приєднано 2 роки до вироку Дніпровського районного суду Київської області від 11.03.2005 і остаточно призначено покарання 9 років позбавлення волі;
13.08.2012 Літинським районним судом Вінницької області за ст. 391 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці, в силу ст.71 КК України приєднано частину не відбутого строку по вироку від 05.10.2006 і всього остаточно призначено покарання 1 рік 2 місяці позбавлення волі; звільнився 07.08.2013 з Перевальської виправної колонії Луганської області (№15), відповідно до ст.89 КК України судимість незнята та непогашена,-
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України з призначенням йому покарання:
за ч.1 ст. 125 КК України у виді двохсот годин громадських робіт;
за ч.1 ст. 122 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі;
відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано йому в строк невідбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 02.11.2016 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що складає шість днів;
стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2946,72 грн. (дві тисячі дев`ятсот сорок шість гривень сімдесят дві копійки) матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_12 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз - в сумі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 10 коп. та вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він,1 листопада 2016 року близько 16 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння проходив повз домогосподарство своєї односельчанки ОСОБА_9 , 1940 року народження, яка являється людиною похилого віку, проживає по АДРЕСА_2 та помітив, як остання перебуває на подвір`ї вказаного домогосподарства разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_12 . В ОСОБА_7 виник умисел на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 вільно зайшов на подвір`я приватного домогосподарства, підійшов до ОСОБА_9 та з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс їй кілька ударів кулаками обох рук в область обличчя та шиї і таким чином заподіяв ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи №256 від 02.11.2016 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день у вигляді закритих переломів тіла нижньої щелепи зліва і кісток носа, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, множинні синці (гематоми-клінічно) ділянок обличчя і шиї.
Крім цього, ОСОБА_7 1 листопада 2016 року близько 16 год. 50 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до мешканця приватного домогосподарства ОСОБА_12 , 1938 року народження, який являється людиною похилого віку, і умисно наніс йому кілька ударів кулаками обох рук в область обличчя, чим заподіяв ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи №254 від 02.11.2016 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді синця в ділянці носа і носогубного трикутника.
Крім цього, ОСОБА_7 1 листопада 2016 року близько 17 год. 00 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по АДРЕСА_1 помітив на вулиці гр. ОСОБА_10 , 1947 року народження, яка являється людиною похилого віку. Під час розмови з ОСОБА_10 у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 і умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя, чим заподіяв ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи №255 від 02.11.2016 Легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани лобної ділянки, синців в ділянках орбіт обох очей, носа.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок щодо нього в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та призначити покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, за ч.1 ст. 122 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати йому в строк невідбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 02.11.2016 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 просив вибачення у потерпілих та повністю визнав заявлені ним цивільні позови, крім того одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

З аналогічних підстав обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому більш м`яке покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_11 зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу винного, який має незняту і непогашену судимість, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та призначив йому покарання справедливе та достатнє для покарання та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, а тому в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 просив відмовити, а вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, і, крім того, захисник заявив клопотання про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_7 має на утриманні двох дітей, яким не виповнилось 18 років, прокурора ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 , які заперечили щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, також заперечили проти застосування акту амністії щодо обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, підстав для задоволення апеляційних скарг та клопотання про застосування акту амністії колегія суддів не знаходить.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України, учасниками судового розгляду не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряється.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд, на переконання колегії суддів, дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахувавши особу винного, який має незняту і непогашену судимість, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, обставини, які обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо осіб похилого віку, рецидив злочинів, а тому вважати покарання надто суворим підстав немає.

Щодо вирішення питання про застосування до ОСОБА_7 акту аміністії, колегія суддів приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році».

Так, відповідно до п «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії», остання не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 11.03.2005 Дніпровським районним судом м.Київ був засуджений за ч.2 ст.187, ч.1 ст.121 КК України та 05.10.2006 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.5 ст.185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та/або особливо тяжких злочинів, а тому він не є суб`єктом застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: