В И Р О К

Іменем України

12.12.2017 року. м. Львів.

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0003373 від 19.09.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не суджений,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 , 19.09.2015 року, о 00 год. 05 хв., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є представниками влади - працівниками правоохоронного органу, усвідомлюючи, що останні, як працівники міліції зобов`язані припиняти протиправні дії громадян і таким чином перебувають при виконанні своїх службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю, що передбачено ст. 10 Закону України «Про міліцію», відмовився виконати законну вимогу оперативних працівників патрульної служби Управління патрульної служби МВС у м. Львові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про негайне припинення протиправних дій стосовно них та стосовно ОСОБА_8 , та після застосування до нього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заходів фізичного впливу, будучи незадоволеним такими діями працівників міліції, висловлюючись нецензурною лайкою в їх сторону, та погрозами фізичною розправою, чинив активний фізичний супротив працівникам міліції, шарпав за одяг та наносив удари руками в різні частини тіла ОСОБА_6 , однак у подальшому був затриманий працівниками міліції та доставлений на медичний огляд.

Крім цього, ОСОБА_4 19.09.2015 року, близько 00 год. 05 хв., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є представником влади працівником правоохоронного органу та усвідомлюючи, що останній, як працівник міліції, зобов`язаний припиняти протиправні дії громадян і таким чином є при виконанні своїх службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю, що передбачено ст. 10 Закону України «Про міліцію», після застосування до нього ОСОБА_6 заходів фізичного впливу з метою припинення його протиправної діяльності стосовно останнього та стосовно ОСОБА_8 , будучи незадоволеним такими діями працівника міліції, висловлюючись нецензурною лайкою у його сторону, умисно наніс удар кулаком ОСОБА_6 у нижню частину щелепи та область грудної клітки, чим спричинив фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді садна на червоній каймі нижньої губи зліва, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи посередині, синця на грудях справа, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1618 від 21.09.2015 року відноситься до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що 19.09.2015 року вночі до нього та ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_2 прибули співробітники поліції. Їм обвинувачений повідомив, що зібрався з речами виходити з квартири. ОСОБА_6 весь час перебував на кухні, утримував його паспорт. Після цього ОСОБА_6 наніс йому удар в результаті цього впала поличка. Працівник поліції наніс йому ще один удар. Сам обвинувачений ударів ОСОБА_6 не наносив, та вів себе адекватно ситуації. Тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути в результаті падіння шкатулки з полички. Перед вказаними в обвинуваченні подіями він випив 0,5 літра пива та 100 г горілки. В результаті боротьби обвинувачений втратив свідомість та прийшов до тями у під`їзді, коли працівники поліції вели його до автомобіля. Навпаки, працівники поліції нанесли йому тілесні ушкодження, однак відмовили йому у медичному огляді. На їх дії він скаржився.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини у інкримінованих йому злочинах, винуватість ОСОБА_4 у визначеному судом обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що він є працівником патрульної поліції. 19.09.2015 року, після опівночі, вони спільно з інспектором ОСОБА_7 прибули за викликом в квартиру АДРЕСА_2 , де перебував обвинувачений. Під час перебування в квартирі обвинувачений ОСОБА_4 вів себе неадекватно: перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, висловлюючись нецензурною лайкою в їх сторону, та погрозами фізичною розправою, відмовлявся пред`явити документи що посвідчують особу, чинив опір, відмахувався, копався, шарпав за формений одяг, наніс йому кулаком удари по щелепі та грудній клітині. В ході боротьби потерпілий заламав руку обвинуваченого за спину, та разом з ОСОБА_7 супроводили останнього до автомобіля;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду пояснив, що він є службовцем патрульної поліції у м. Львові. 19.09.2015 року вночі вони з ОСОБА_6 перебували на виклику в квартирі по АДРЕСА_3 . Виклик здійснила співмешканка ОСОБА_4 ОСОБА_9 . По прибуттю, інспектори розвели обвинуваченого та ОСОБА_9 по різних кімнатах. Свідок перебував в кімнаті з жінкою, яка попросила, щоб ОСОБА_4 вивели з квартири, бо він неадекватно себе поводив. На запрошення до Галицького відділу поліції, ОСОБА_4 від слідування відмовився. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, висловлюючись нецензурною лайкою в їх сторону, та погрозами фізичною розправою, відмовлявся пред`явити документи що посвідчують особу, чинив опір, відмахувався, копався, шарпав за формений одяг, наніс ОСОБА_6 кулаком удари по щелепі та грудній клітині. Інспектор ОСОБА_6 взяв обвинуваченого за руку для супроводження до відділу.

В ході конфлікту із стіни впала поличка, в результаті чого погасло світло в приміщенні. Дана поличка не могла нанести ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, оскільки вона «з`їхала» по стіні, та не падала на потерпілого;

- даними рапорту інспектора УПП ОСОБА_6 від 19.09.2015 року, в якому на ім`я начальника Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області було доведено, що 19.09.2015 року вони з інспектором ОСОБА_7 в помешканні ОСОБА_9 запропонували її співмешканцю ОСОБА_4 проїхати до відділу міліції, однак останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння висловлювався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, чинив опір, напав на працівника поліції та спричинив тілесні ушкодження, пошкодив відеокамеру та рацію (а.м.п.4);

- висновком № 001589 медичного огляду ОСОБА_4 , відповідно до якого 19.09.2015 року останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, 1,21 проміле алкоголю (а.м.п.5);

- висновком експерта судово-медичної експертизи № 1618 від 21.09.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено садно на червоній каймі нижньої губи зліва, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи посередині, синець на грудях справа, які утворилися від дій тупих предметів та могли виникнути 19.09.2015 року, і відпостяться до легкого тілесного ушкодження (а.м.п.24);

- даними протоколу огляду місяця події від 01.03.2017 року, де зафіксований огляд квартири АДРЕСА_2 , описане розташування квартири, предметів побуту (а.с.167-178);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 01.03.2017 року, де за участі захисника, обвинуваченого, у присутності двох понятих був проведений слідчий експеримент в квартирі АДРЕСА_2 . В ході проведення слідчої дії ОСОБА_4 повідомив, що 19.09.2015 року він перебував в даній квартирі. Після прибуття співробітників міліції, один з інспекторів ОСОБА_6 перебував зі ОСОБА_4 на кухні, а ОСОБА_7 в кімнаті, з ОСОБА_9 . Інспектор ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_4 необхідно доставити на експертизу для визначення стану алкогольного сп`яніння, а останній відмовився від цього. Інспектор, зі слів обвинуваченого, наніс йому удар в обличчя. Після цього працівники міліції заламували йому руки, та застосували спецзасіб («кайданки») (а.с.179-189);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 01.03.2017 року, відповідно до якого був проведений слідчий експеримент за участі захисника, потерпілого, у присутності двох понятих. Так, в ході проведення слідчої дії потерпілий ОСОБА_6 повідомив та показав на місці (у квартирі АДРЕСА_2 ) про обставини скоєного обвинуваченим ОСОБА_4 19.09.2015 року. Пояснив, що він з напарником ОСОБА_7 прибули до вказаної квартири вночі, де ОСОБА_9 написала заяву щодо неправомірних дій зі сторони ОСОБА_4 . Самому ОСОБА_4 було запропоновано проїхати до установи для проведення експертизи на стан сп`яніння. Останній від проходження огляду відмовився, і на це ОСОБА_6 взяв його за передпліччя правої руки. В цей час розпочалась штовханина та ОСОБА_6 відчув удар від ОСОБА_4 по обличчю. В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 положили ОСОБА_4 на підлогу. Останній, почав відбиватися ногами та наносити удари по камері патрульного. У зв`язку з цим, до обвинуваченого було застосовано «кайданки» (а.с.190-197);

- наказами УПС МВС у м. Львові № 4о/с від 23.08.2015 року та № 3о/с від 22.08.2015 року, відповідно до яких ст. лейтенант міліції ОСОБА_6 та рядовий міліції ОСОБА_7 є інспекторами патрульної служби УПС (а.м.п.35,36).

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що докази є належними, допустимими та достовірними, узгоджуються між собою.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Показання потерпілого ОСОБА_6 повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_7 , який брав участь у виїзді на виклик до квартири, де перебував обвинувачений. Висновок судово-медичної експертизи підтвердив в судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_10 , який суду пояснив, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 ймовірно нанесені кулаком руки, та могли з великою ймовірністю виникнути 19.09.2015 року. Факт опору зі сторони ОСОБА_4 працівникові міліції підтверджується ним самим у показаннях під час проведення слідчого експерименту 01.03.2017 року. Механізм опору та нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень встановлений судом на підставі показань потерпілого в суді, протоколу проведення слідчого експерименту 01.03.2017 року та висновком судово-медичної експертизи.

Підстави для визнання висновку СМЕ № 1618 від 21.09.2015 року недопустимим доказом, як про це зазначав захисник ОСОБА_5 , відсутні. Даний висновок складений на підставі проведення огляду потерпілого, відповідно до вимог законодавства.

Не покладаються в основу обвинувачення судом показання свідка ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що вона є співмешканкою ОСОБА_4 19.09.2015 року вночі, коли прибули працівники поліції за її викликом, інспектори розвели її та ОСОБА_4 по різних кімнатах. При цьому свідок зазначає, що обвинувачений не наносив удари потерпілому ОСОБА_6 , хоча з показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що остання не могла бачити подій на кухні, де перебували обвинувачений та потерпілий. Крім того, допитана в суді у якості свідка слідчий Галицького РВ ЛМУ ГУМВС ОСОБА_11 , яка здійснювала допит свідка ОСОБА_9 під час досудового розслідування, суду пояснила, що ОСОБА_9 давала покази, де зазначала, що ОСОБА_4 вчиняв протиправні дії, які зазначені в обвинуваченні. Покази цього свідка протирічать всім встановленим судом обставинам, показанням інших свідків, матеріалам кримінального провадження (письмовим доказам).

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 342 КК України, тобто вчинення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків щодо охорони громадського порядку. Крім того, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Суд враховує, що скоєні ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України кримінальним законом віднесені до злочинів невеликої та середньої тяжкості відповідно.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст. 67 КК України, суд визначає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його посередню характеристику, на обліках в диспансерах не перебуває, раніше не суджений, та вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч. 2 ст. 342 КК України та ч. 2 ст. 345 КК України. Такі міри покарання суд вважає достатніми для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 скоїв ряд злочинів, за які кримінальна відповідальність передбачена різними статтями Особливої частини Кримінального Кодексу України, то остаточне покарання йому слід призначити за правилами сукупності злочинів, керуючись вимогами статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ст. 75 КК України, враховуючи особу винного, обставини та тяжкість скоєного, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, із звільненням від відбування покарання із випробуванням .

Згідно зі ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити необраним.

Керуючись ст. ст. 368 371, 373 - 375 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання:

- за частиною 2 статті 342 Кримінального Кодексу України 1 рік обмеження волі;

- за частиною 2 статті 345 Кримінального Кодексу України 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання - 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання - 1 року 6 місяців обмеження волі із визначенням 1 року іспитового строку.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити необраним.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .