Справа № 308/654/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

05.12.2017 м. Ужгород
ОКРЕМА ДУМКА
судді апеляційного суду ОСОБА_1

Цим вироком:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Ужгород, з середньою освітою, одружений, непрацюючий, мешканець АДРЕСА_1 , несудимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 /двох / років і 6 місяців обмеження волі з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком два роки, якщо він протягом цього строку не вчинить новий злочин.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 267 337,00 грн. / двісті шістьдесят сім тисяч триста тридцять сім / гривень та у відшкодування моральної шкоди - 320 000 / триста двадцять тисяч / гривень.
Апеляційний суд дійшов висновку про необгрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 і залишив вирок щодо ОСОБА_3 без зміни.

Вважаю, що апеляційні доводи сторони захисту про необгрунтованість вирішення цивільного позову судом першої інстанції заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановлених до позовів, які пред`явлюяться у порядку цивільного судочинства, про що вірно зазначив у вироку суд.
Однак, розв`язуючи позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, вважаю, що суд необгрунтовано взяв до уваги надані потерпілою стороною докази про ймовірні витрати, пов`язані з ремонтом автомобіля, а саме довідки про вартість запчастин та про вартість відновлюваних робіт по ремонту автомобіля, при цьому, встановлено з показань самих сторін, ремонт автомобіля потерпілого до цього часу не проведений.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України відшкодуванню підлягає розмір збитків, визначений відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Водночас, потерпілий не надав доказів, які б підтверджувались висновком експерта про реальні затрати на проведення відновлюваних робіт з ремонту автомобіля і придбання запчастин. Довідки фізичної особи- підприємця про вартість запчастин та ймовірні затрати ( а.с. 55-60), які реально не були оплачені потерпілим, не можуть бути належним доказом .
Тому вважаю, що в цій частині вирок щодо вирішення цивільного позову слід було скасувати, та призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з ненаданням потерпілим належних та допустимих доказів щодо дійсної реальної вартості відновлюваних робіт по ремонту пошкодженого автомобіля.
В апеляційній скарзі також порушувалось питання про зменшення стягнутої судом суми в користь потерпілого ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України суд повинен встановити критерії та докази того, в чому саме полягала моральна шкода, врахувати вимоги розумності і справедливості.
З позовної заяви потерпілого не можна дійти висновку якими мотивами він керувався, висуваючи вимогу про стягнення 500 тисяч гривень, а суд в свою чергу, стягуючи 320 тисяч гривень, також не мотивував чому дійшов висновку про стягнення такої суми( т. 1 а.с. 47-50).
На мою думку, суд стягнув з ОСОБА_3 непомірно завищену суму. З урахуванням характеру вчиненого, особи обвинуваченого та потерпілого, вважаю справедливою і достатньою суму відшкодування в розмірі 100 тисяч гривень, а тому в вирок в цій частині слід було змінити та зменшити суму відшкодування моральної шкоди. З урахуванням викладеного, вирок підлягав зміні на підставі п.3 ч.1 ст. 408 КПК України.
Суддя :