Провадження №1-кп/761/288/2018
В И Р О К
іменем України
23 квітня 2018 року м.Київ
Шевченківський районний суд м.Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м.Києва кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст..89 КК України,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
В С Т А Н О В И В :
4.11.2014 року у обвинуваченого ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з двома невстановленими особами та розробили злочинний план. Згідно розподілених ролей обвинувачений мав зателефонувати за номером мобільного телефону, який вказаний в оголошенні про продаж транспортного засобу на інтернет-ресурсі «OLX» у всесвітній мережі Інтернет, домовитись з продавцем про зустріч для огляду транспортного засобу, зустрітись з продавцем та під час пробного проїзду на транспортному засобі зупинитись в заздалегідь обумовленому з невстановленими особами місці та спільно виштовхати власника з салону транспортного засобу, долаючи його опір, та заволодіти транспортним засобом.
Діючи згідно раніше розподілених ролей, 4 листопада 2014 року приблизно о 16 годині обвинувачений зателефонував за номером мобільного телефону, який був вказаний в оголошенні про продаж автомобіля «Опель» модель «Омега» 1996 року випуску, яке розмістив ОСОБА_7 , та домовився про зустріч з останнім та про огляд автомобіля за адресою: м.Київ, вул..Т.Шамрила, 4-А.
В подальшому обвинувачений та невстановлені особи домовились про місце приїзду ОСОБА_6 та потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , де невстановлені особи залишись чекати на приїзд обвинуваченого та потерпілого.
В свою чергу обвинувачений ОСОБА_6 4 листопада 2014 року приблизно о 17 годині прибув за адресою: м.Київ, вул..Т.Шамрила, 4-А та, зустрівшись із ОСОБА_7 , сів до салону автомобіля на пасажирське сидіння спереду. Проїхавши по мікрорайону «Сирець» на протязі 20-30 хвилин, ОСОБА_6 попросив проїхати за кермом автомобіля, аби впевнитись в його справності та комфорті їзди. Після цього, під`їхавши до міської лікарні №9 за адресою: м.Київ, вул..Ризька, 1, ОСОБА_6 пересів за кермо автомобіля, а ОСОБА_7 пересів на пасажирське сидіння спереду.
Проїжджаючи по вул..І.Гонти біля будинку №9 в м.Києві, ОСОБА_6 , діючи згідно попередньої домовленості з двома невстановленими особами, зупинив транспортний засіб автомобіль марки «Опель» модель «Омега» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація республіки Польща) та висловив вимогу ОСОБА_7 відчинити двері автомобіля, в цей момент за сигналом ОСОБА_6 підбігло двоє невстановлених осіб, та виштовхали ОСОБА_4 з салону автомобіля та, подолавши волю потерпілого до опору, діючи за попередньою змовою, незаконно заволоділи транспортним засобом.
Після чого, ОСОБА_6 , знаходячись за кермом автомобіля, за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, завів двигун та разом із невстановленими особами з місця вчинення правопорушення зник, заволодівши зазначеним транспортним засобом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину фактично визнав частково, цивільний позов визнав частково, суду пояснив, що він ще у вересні 2014 року знайшов оголошення про продаж автомобіля «Опель» моделі «Омега», з продавцем домовились про зустріч та огляд автомобіля. Автомобіль був не розмитнений. Зустрілись з власником та поїхали на автомобілі, виїхали на вул..Шамрила, де зробили коло, йому власник запропонував пересісти за кермо, коли їхали обвинувачений вирішив торгуватись, але з відповіді потерпілого зрозумів, що зменшення ціни не буде, і у нього спонтанно виник умисел на викрадення автомобіля, він зупинив автомобіль та сказав потерпілому вийти з автомобіля, потерпілий здивовано на нього подивився, та вийшов з автомобіля, ніякої фізичної сили до потерпілого він не застосовував, побачив наглядно своїх знайомих, останні сіли в автомобіль, він їм нічого не розповідав, вони здогадались самі. Із знайомими зустрівся на станції метро «Чернігівська», сказав їм, що їде дивитись автомобіль, вони поїхали разом із ним. По дорозі одному із них стало зле і вони залишились його чекати на вул.Гонти. Автомобіль з документами залишив біля станції метро «Лук*янівська», коли зачиняв автомобіль повз проїжджали два автомобіля міліції, знайомі злякались та стали бігти. Він також став бігти від автомобіля.
Згодом обвинувачений частково поміняв свої показання та пояснив, що оскільки потерпілий не бажав добровільно вийти з автомобіля, він попросив своїх знайомих, щоб вони допомогли потерпілому вийти з автомобіля.
Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що він продавав свій автомобіль. 4 листопада 2014 року йому зателефонував обвинувачений та вони домовились про зустріч та огляд автомобіля. Оглянувши автомобіль, обвинувачений попросив завести автомобіль та проїхатись. Потерпілий завів автомобіль, обвинувачений сів поруч на пасажирське сидіння, та вони поїхали, доїхали до першого перехрестя, обвинувачений попросив сісти за кермо, потерпілий погодився. Поїхали по вул..Теліги, обвинувачений запитав як включається дальне світло, потерпілого це здивувало, поїхали по вул..Гонти, побачили двох невідомих осіб, яких засвітило світлом автомобіля, обвинувачений зупинився, один з цих осіб притиснув потерпілого за горло, не випускаючи з автомобіля, обвинувачений тримав його за куртку, інший чоловік стояв біля автомобіля та бив потерпілого в область голови та шиї, намагаюсь утримати його в автомобілі. Потерпілий став кричати, та, впершись в коробку передач ногами, вивалився із автомобіля, вони відволокли його від автомобіля, самі сіли в автомобіль та поїхали. Цей автомобіль привіз із ОСОБА_8 , який і є власником автомобіля, попросив потерпілого продати автомобіль за 1200 доларів США, ОСОБА_9 є громадянином Польщі. Після цих подій потерпілий вимушений був віддати власнику автомобіля свої кошти, внаслідок чого йому була спричинена матеріальна шкода. Також діями обвинуваченого та невстановлених осіб йому була спричинена моральна шкода, оскільки він є інвалідом 1 групи, внаслідок дій цих осіб відчував фізичний біль, переживав з приводу скоєного.
Судом досліджені письмові докази, надані сторонами процесу:
протокол огляду місця події від 4.11.2014 року, відповідно до якого оглянута ділянка поблизу будинку АДРЕСА_3 , нічого не виявлено та не вилучено,
протокол огляду від 8.11.2014 року, відповідно до якого оглянутий технічний паспорт на автомобіль, добровільно виданий Корень ОСОБА_10 ,
протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.04.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 серед пред`явлених йому осіб впізнав ОСОБА_6 ;
протокол слідчого експерименту від 19.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 на місці показав та розповів про події, які відбувались 4.11.2014 року, показав маршрут, яким він їхав разом із потерпілим, та вказав на місце, де був висаджений потерпілий з авто.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши надані учасниками процесу докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також у сукупності та взаємному зв`язку між ними, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена, фактичне часткове визнання ним своєї вини суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене.

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо відсутності у нього попередньої домовленості із двома знайомими на вчинення протиправних дій відносно потерпілого, оскільки ці показання спростовуються: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих даних суду пояснив про події 4.11.2014 року, при цьому дії обвинуваченого та невстановлених осіб є узгодженими, попередньо були сплановані, про що свідчать дії обвинуваченого, який спрямував автомобіль саме в те місце, де знаходились двоє невстановлених осіб, їх подальші спільні дії, що свідчить про наявність спільного плану та спільного умислу.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Вислухавши показання обвинуваченого, потерпілого, дослідивши надані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена і його дії правильно кваліфіковані за ст.289 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому судом досліджено особу обвинуваченого: він раніше не судимий в силу ст..89 КК України, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у нарколога з 02.10.1993 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

Суд, враховуючи обставини скоєння злочину, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого буде призначення йому покарання тільки у вигляді позбавлення волі.

Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу приєднано до матеріалів провадження.

По справі потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 29 037 грн., моральної шкоди в сумі 80000 грн., під час судового розгляду потерпілий змінив свої вимоги та просив суд стягнути з обвинуваченого 75 тис.грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: заволодівши транспортним засобом, який був переданий потерпілому іншою особою для подальшого продажу, обвинувачений спричинив матеріальні збитки потерпілому, оскільки останній вимушений був сплатити власникові автомобіля саме обумовлену суму. Крім того, на думку суду, потерпілому неправомірними діями обвинуваченого та невстановлених осіб було спричинено і моральну шкоду, яка полягає в тому, що потерпілий відчував фізичний біль, переживав за вчинене, він є інвалідом 1 групи і зазначені події обвинуваченого та інших невстановлених осіб негативно вплинули на його здоров`я.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання.

Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу приєднано до матеріалів провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 75 (сімдесят п`ять) тисяч грн..

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1