Справа № 755/8004/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013307 від 22.09.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рокитне Рокитнянського раойну Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 22.09.2016, приблизно о 18 годині 20 хвилин перебував в приміщенні торгового залу магазину «Нью Йоркер», розташованого в приміщенні ТРЦ «Скай Молл», що за адресою: м. Київ, пр. Ватутіна, 2-т, де у нього виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, з метою обернення його на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корислив мотивів, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгових полиць магазину товар, який належить ТОВ «Нью Йоркер Україна», а саме: брюки чоловічі атрикул 06-446, закупівельною вартістю 285 грн.98 коп., брюки чоловічі атрикул 06-498, закупівельною вартістю 301 грн.87 коп., взуття чоловіче артикул 62-261, закупівельною вартістю 341 грн. 88 коп., аксесуар чоловічий, артикул 58-902, закупівельною вартістю 43 грн. 13 коп..
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 поклав вищевказані речі до свого рюкзака, з яким прийшов у магазин. Не маючи наміру розрахуватись за вищевказаний товар, та, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, направився до виходу з приміщення магазину. Вийшовши безперешкодно з магазину, ОСОБА_5 направився по загальному коридору ТРЦ «Скай Молл» до виходу. Але на ескалаторі, в час коли він підіймався на другий поверх ТРЦ, його зупинив охоронець магазину «Нью Йоркер», який помітив його злочинні дії та повернув до вказаного магазину.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ТОВ «Нью Йоркер Україна» матеріального збитку на загальну суму 972 гривні 86 копійок.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення та щиро розкаявся у вчиненому.

Також обвинувачений зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе не має, ніж своє самовиховання у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі, створення своєї родини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин данного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, позитивні характеристики за місцем проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (офіційно не працює, раніше судимий, не одружений, відсутністьна утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, а саме прокурора про те, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді арешту.

При цьому, суд враховує,що пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» регламентовано, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувачений не був засуджений 26.12.2017 року Рокитнянським районним судом Київської області до покарання, яке належало йому відбувати реально, а даний злочин вчинено до постановлення вказаного попереднього вироку, а тому, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, та відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» такі вироки мають виконуватися самостійно.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосуванняст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді арешту у межах санкції ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про його особу у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

В строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення у рамках даного кримінального провадження з 25.01.2018 по день набрання вироком законної сили за правилами ст. 72 КК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2017, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з 25.01.2018 зарахувавши у нього на підставі ч. 5 ст. 72 КК України термін його попереднього ув`язнення, а саме з 25.01.2018 по день набрання вироком законної сили.
Речові докази: брюки чоловічі атрикул 06-446, брюки чоловічі атрикул 06-498, взуття чоловіче ариткул 62-261, аксесуар чоловічий, артикул 58-902 залишити у власності ТОВ «Нью Йоркер України».
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва че рез Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1