Справа № 473/824/18
Номер провадження1-кп/473/157/2018
ВИРОК
іменем України
"25" квітня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000325 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Агрономія, Арбузинського району, Миколаївської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 30.11.2017 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.02.2018 року в нічний час, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел та корисливий мотив, з метою таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, проник, перестрибнувши через кам`яний паркан, через розбитий склопакет віконної рами до житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , звідки викрав килимову доріжку розміром 10 х 1 м вартістю 875 грн. Після чого з викраденим майном ОСОБА_4 покинув приміщення вказаного житлового будинку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю та пояснив, що точну дату він не пам`ятає, він будучи випившим йшов повз будинок потерпілої. Побачив, що в двоповерховому будинку розбите вікно, переліз через огорожу, заліз крізь розбите вікно до будинку та із сходів на другий поверх викрав килим. Викрадене заніс додому і заховав. Його бачили сторонні люди з викраденим майном, про що повідомили дільничого. Під час відмітки у відділі з питань пробації він повідомив про скоєний злочин, добровільно видав викрадене майно, яке було повернуто потеплілій.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати провадження в її відсутності та зазначила, що у неї відсутні претензії матеріального характеру до обвинуваченого, в частині призначеного покарання - поклалася на розсуд суду. З врахуванням позиції учасників процесу, які не заперечували проти розгляду провадження у відсутності потерпілого, положень ст.325 КПК України, - суд вважає за можливе за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та проведення судового розгляду без потерпілої.

На підставі наданих стороною обвинувачення документів було встановлено, що згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2018 року, потерпіла ОСОБА_6 звернулася до поліції за фактом викрадення з її будинку в с.Трикрати килимової доріжки, розміром 100 х 1000 см.

Під час огляду місця події від 15.02.2018 року за адресою: АДРЕСА_3 було виявлено і вилучено: рукавиця чорного кольору з текстильного матеріалу, яку відповідно до постанови слідчого від 24.02.2018 року було визнано речовим доказом.

Відповідно до протоколу огляду від 02.03.2018 року в АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 добровільно видав килимову доріжку, яка постановою слідчого від 02.03.2018 року була визнана речовим доказом і передана під зберігальну розписку від 15.03.2018 року потерпілій ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 14.03.2018 року, визначено вартість килимової доріжки розміром 10 х 1 метр, яка становить 875 грн.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 16.03.2018 року підозрюваний ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 розповів та показав про обставини вчиненого ним правопорушення.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ст.ст.89, 94 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було, оскільки посилання прокурора та вказівка в обвинувальному акті про наявність рецидиву злочину як обтяжуючої відповідальність обставини не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимості за умисний злочин.

Як убачається з положень ч.4 ст.67 КК України та ст.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно повторність, яка передбачена у статті чи частини статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий та був звільнений від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком суду, характеризується негативно; не має місця роботи, засобів для існування, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра - не перебуває; має на утриманні матір похилого віку та брата інваліда, дані досудової доповіді органу пробації про те, що обвинувачений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, так як повторно скоїв злочин під час відбування покарання з випробуванням, тому виправлення цієї особи без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб), виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений згідно із ст.12 КК України належить до тяжких злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд враховує вимоги ч.3 ст.78 КК України згідно із якою у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу, так як обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий згідно із вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.11.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки та вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.71 КК України.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 становить 875 грн., які відшкодовано в ході досудового розслідування.

Цивільний позов та процесуальні витрати - відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72, ч.3 ст.78 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.11.2017 року та призначити йому остаточно покарання у вигляді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не застосовувати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття під варту після набрання вироком законної сили.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_4 та доставки його до Миколаївського слідчого ізолятора в Миколаївській області доручити Вознесенському відділу поліції ГУНП України в Миколаївській області після вступу вироку з законну силу.

Речові докази, а саме: килимову доріжку розміром 10 х 1 м, повернуту під розписку потерпілій ОСОБА_6 , - залишити останній, як власнику; рукавицю чорного кольору з текстильного матеріалу, - знищити.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: