АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/1588/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2621/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, адвоката ОСОБА_9 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2016 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14 липня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох дітей: малолітню - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 17.04.2015 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;
- 7.05.2015 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного по даному вироку і покарання, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2015 року остаточно призначено покарання у виді 5 років 01 місяця позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 04 травня 2015 року близько 7 години у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний умисел на скоєння крадіжки майна з дачної території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 .

Виконуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна,обвинувачений ОСОБА_7 прийшов на територію вказаного дачного володіння, де діючи з корисливих мотивів, через відчинені металеві ворота, шляхом вільного доступу, демонтував з дачного будинку металеві двері з металевим коробом кустарного виробництва, розмірами 2м. х 1м., загальною вагою 60 кг., товщиною листового металу 0,2 см., вартістю 210 гр.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, звернувши викрадене на свою користь, заподіявши ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 210 гр.

Не погодившись з рішенням районного суду, заступник прокурора Харківської області ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.

Заступник прокурора Харківської області в апеляційній скарзі просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2016 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 17.04.2015 року у виді 1 місяця позбавлення волі, за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Визначити самостійне виконання вироку Зміївського районного суду Харківської області від 07.05.2015 року. В іншій частині вирок Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2016 року залишити без змін.

В обгрунтування вимог вказує на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 повинен був застосувати норми ст. 71 КК України та визначити самостійне виконання вироку Зміївського районного суду Харківської області від 07.05.2015 року. Проте, суд призначаючи покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком і покарання призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.05.2015 року, не врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України 04.05.2015 року, тобто після постановлення вироку Дергачівським районним судом Харківської області від 17.04.2015 року, за яким його було визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Тобто до постановлення вироку Зміївським районним судом Харківської області від 07.05.2015 року.

Адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_13 в апеляційних скаргах в редакції змінених доводів просять вирок суду змінити. Посилаючись на те , що обвинувачений змінив своє ставлення до скоєного і зараз повністю визнає провину, а також посилаючись на наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, просять пом`якшити призначене судом покарання та звільнити ОСОБА_14 від його відбування на підставі п. «в» ст.1 Закону України « Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016р.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора , який частково підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області ; пояснення обвинуваченого , який просив застосувати до нього амністію; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія вважає, що апеляційні скарги прокурора , обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення , винність Севост*янова у його вчиненні та правильність кваліфікації його дій в змінених апеляційних скаргах не заперечуються.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
При призначенні покарання суд діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України, а саме в межах санкції частини 2 статті 185 КК України , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу винного , обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_13 судимий не вперше, і не тільки викрав металеві двері, але й демонтував їх , чим звісно наніс додаткову шкоду та незручності потерпілому, колегія суддів вважає, що підстав пом`якшувати обвинуваченому покарання нема.
Призначаючи покарання суд першої інстанції не врахував , що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003р. коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати

реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_13 був засуджений 7.05.2015 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі , та з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.
Злочин за який ОСОБА_13 засуджено оскарженим вироком вчинено 04 травня 2015 року, тобто до постановлення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 07.05. 2015р.
Окрім того при призначенні покарання суд помилково зазначив про призначення остаточного покарання в порядку ч.4 ст. 70 КК України за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2015 року, оскільки такого вироку не існує.
Враховуючи зазначене апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково і виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_15 остаточного покарання в порядку ч.4 ст. 70 КК України за скупістю злочинів за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2015р. та зазначити про необхідність самостійного виконання вироку Зміївського районного суду Харківської області від 7 травня 2015р.
Враховуючи , що ОСОБА_13 вчинив злочин середньої тяжкості, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно якої не позбавлений батьківських прав , ОСОБА_14 слід звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України « Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016р.

Керуючись ст.ст. 405,407, 408 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області , апеляційні скарги захисника ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_14 в редакції змінених доводів задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2016 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку суду посилання на призначення ОСОБА_15 остаточного покарання в порядку ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2015р.

Вважати ОСОБА_17 засудженим за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р. звільнити ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання.

Севост* ОСОБА_18 1977 р.н. звільнити з-під варти в залі суду негайно .

Вирок Зміївського районного суду Харківської області відносно ОСОБА_14 від 7 травня 2015 року виконувати самостійно.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -