Справа № 159/1117/18
Провадження № 1-кп/159/185/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000297 від 09 лютого 2018 року, на підставі угоди про примирення відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковеля, Волинської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 07 лютого 2018 року, близько 16 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, розуміючи, що в її будинку на столі в кухні залишається чужий телефон, не повідомивши про це власника, скориставшись тим, що ОСОБА_5 покинув її будинок, незаконно вилучила і в подальшому розпорядилась мобільним телефоном на свій розсуд, тим самим таємно викрала мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі J5 Дуос» золотистого кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 вартістю 3000 грн., із сім-картками: оператора «Київстар» № НОМЕР_3 та «Лайфселл» № НОМЕР_4 , які не становлять майнової цінності, що належать ОСОБА_5 , чим завдала останньому майнову шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена та потерпілий подали суду угоду про примирення, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.

За умовами укладеної угоди, обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаялась у вчиненому, повністю відшкодувала завдану потерпілому матеріальну шкоду. Також вказаною угодою визначено узгоджене покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, визначені ст. 476 КПК України.

Обвинувачена та потерпілий в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення, укладену 28.02.2018.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечила проти затвердження угоди про примирення, укладеної 28.02.2018 року між обвинуваченою та потерпілим.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.1, ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

ОСОБА_4 вчинено злочин, який згідно ст. 12 КК України віднесені до категорії злочинів середньої тяжкості, укладення угоди ініційовано одночасно з боку потерпілого та обвинуваченої, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між потерпілим та обвинуваченою угода не суперечить вимогам ст. 471 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджуються із принципами призначення покарань та не перевищує міри покарання, визначеної санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

У відповідності до вимог ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченою може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала інкриміноване їй обвинувачення, ствердила добровільність укладення угоди і не заперечила проти її затвердження, погодилась на призначення узгодженого покарання.

Потерпілий та прокурор вважають, що угода підлягає затвердженню.

Укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України, не порушують права, свободи та інтереси сторін, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.3-7 ст.474 КПК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 28 лютого 2018 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09.02.2018 за № 0000297.

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі J5 Дуос» золотистого кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити у його володінні.

Вирок на підставі угоди про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1