Справа № 495/1480/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2017 м. Білгород - Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський

кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001006 у відношенні ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , в інтересах потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали, якою обрано запобіжний захід, спливає 16.07.2017 року.
Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 вважав доцільним продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , строком на 60 днів, мотивуючи тим, що він досудовим розслідуванням обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, на даний час не відпали ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, також те, що провину у вчинені кримінального правопорушення обвинувачений не визнає, кримінальне провадження ще не розглянуто, обвинувачений може переховуватись від суду за вчинене кримінальне правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора та просили продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим, та не підлягає задоволенню на підставі наступного, а саме: клопотання ґрунтується на припущеннях. Стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.4 ст.176 КПК України запобіжний захід застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так при вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, враховано як особу обвинуваченого так і ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме вказані ризики на даний час не змінилися та не відпали, можливе скоєння іншого кримінального правопорушення та можливість тиску на потерпілих, свідків у вказаному провадженні, тому клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Стосовно клопотання захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до наступного:

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Крім того, обрання стосовно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На теперішній час по зазначеному кримінальному провадженню не допитані всі свідки судового процесу, а тому є усі підстави вважати, що ризики, які були встановлені у ході досудового розслідування та передбачені п. п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зникли та не зменшились.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід, обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, вважати продовженим на 60 днів, тобто до 25.08.2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_1