1Справа № 335/1181/18 1-кс/335/918/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2018 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 04.12.2017року по 31.01.2018 року, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області, вимагав та отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду на загальну суму 1670 доларів США за вирішення питання щодо безперешкодного проведення радіологічного та екологічного контролю та надання відповідних позитивних висновків щодо можливості пропуску через державний кордон співробітниками Державної екологічної інспекції у Запорізькій області експортної партії металобрухту ТОВ «Альфа Грейт».
01.02.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 від дачі будь-яких показань відмовився в порядку ст. 63 Конституції України.
Під час досудового слідства встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає конфіскацію майна, а також з метою подальшої конфіскації, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий просив накласти арешт на 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, які викладені в ньому, просили клопотання задовольнити.
Підозрюваний та його захисник проти клопотання слідчого не заперечували.
Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частитною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
З огляду на ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбаченим КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально правового характеру в у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Як вбачається з матеріалів клопотання, 01.02.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого обов`язковим додатковим покаранням передбачає конфіскацію майна. Надані слідчому судді докази (витяг з ЄРДР, протокол огляду місця події, повідомлення про підозру) свідчать про обґрунтованість такої підозри.
Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 .
В судовому засіданні підозрюваний не заперечував щодо арешту належного йому майна.
На виконання вимог ч. 1 ст.1 73 КПК України слідчий у судовому засіданні довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Таким чином, зважаючи на обов`язковість застосування конфіскації майна, як додаткового виду покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту з забезпечення конфіскації підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 309 КПК України,слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді виконується негайно та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 02 лютого 2018 року.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 05 лютого 2018 року о 16:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1