Ухвала
іменем україни

21 вересня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
виправданого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадженняза касаційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 3 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 січня 2017 року та касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 січня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 3 листопада 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Білецькому Полонського району Хмельницької області та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 06.09.2013 року, керуючи автомобілем марки «ТАТА» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Авіації в с. Макарівка Бобровицького району Чернігівської області в напрямку мосту через р. Бистриця зі сторони центру с. Макарівка.
Приблизно о 12 год. 10 хв., на відстані менше ніж 132,5 м., перед мостом через р. Бистриця ОСОБА_6 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, під час обгону не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1, 13.3 ПДР України в результаті чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , яка рухалась в попутному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди.
Дослідивши в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд прийшов до висновку про те, що дії ОСОБА_6 , за зазначених у справі обставин, відповідають вимогам п.13.3 ПДР України і не впливали на механізм розвитку даної події та не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, що настали, а тому його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 с. 286 КК України є недоведеною і він підлягає виправданню.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 січня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на допущене неправильне застосування кримінального закону та допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що розгляд справи судами проводився з порушеннями у зв`язку з чим було прийнято передчасне рішення про виправдання ОСОБА_6 .

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зазначає на допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що апеляційний розгляд відбувся з порушеннями у зв`язку з чим вказане судове рішення підлягає скасуванню.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілих, які підтримали подані касаційні скарги, пояснення захисника та виправданого, які заперечували проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачення ОСОБА_6 фактично ґрунтувалось на показаннях свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , показаннями потерпілої ОСОБА_9 , даних, які містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до неї, протоколі огляду та перевірки технічного стану автомобіля та велосипеда, а також даних, які містяться в висновках судово-медичної експертизи №97 від 06.09.2013 року, висновках транспортно-трасологічної експертизи №399 від 04.10.2013 року, висновках експертизи волокнистих матеріалів і виробів з них №1305 (х) від 14.10.2013 року, висновках комплексної судово медико-автотехнічної експертизи №127 від 16.10.2013 року.
Під час розгляду справи було встановлено суттєві недоліки та суперечності у висновках експертиз у зв`язку з чим за клопотанням сторони обвинувачення судом було призначено комплексну судово-медико-автотехнічну експертизу.
Дослідивши висновки даної експертизи суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність відомостей, які безсумнівно вказують на порушення ОСОБА_6 вимог ПДР України, що в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_16 і такий висновок узгоджується з висновками судової комплексної трасологічної, автотехнічної та металознавчої експертизи №14359/14360/1174 від 25.02.2015 року.
Показання вищенаведених свідків також не дають підстав для визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, при цьому показання свідка ОСОБА_17 , який був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, навпаки вказують на його невинуватість.
Під час перевірки вироку в апеляційному порядку, за клопотанням сторони обвинувачення з метою перевірки доводів, викладених в апеляціях було призначено комплексну комісійну судово-медико-автотехнічну експертизу.
Разом із тим, висновки даної експертизи не спростували доводи суду першої інстанції щодо необхідності виправдання ОСОБА_6 .
Щодо доводів, викладених у касаційних скаргах, про необхідність проведення ще однієї комплексної експертизи під час апеляційного розгляду справи, то на думку колегії суддів вони є безпідставними, оскільки судом першої інстанції та апеляційним судом повною мірою виконані вимоги закону щодо повного і всебічного дослідження всіх обставин справи, а ухвалені судові рішення відповідають положенням ст. 370 КПК України з огляду законності і обґрунтованості.
На підставі викладеного та керуючись статтями 433, 434-436 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 3 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та потерпілої без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2