Ухвала
Іменем України
12 березня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-4529 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів.
На вказану ухвалу обвинувачений подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої 31 січня 2018 року Апеляційний суд Івано-Франківської області постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбаченим цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 цієї статті.
Тобто ухвала про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження у першій інстанції, окремо апеляційному оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, апеляційний суд, правильно встановивши, що скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Що стосується ухвали суду першої інстанції, то вона не може бути оскаржена в касаційному порядку в силу приписів ч. 2 ст. 424 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2018 року.

Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3