АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003021, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лубянка Синельниківського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі, з урахуванням її зміни, прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати через істотне порушення вимог процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 1 місяць, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років і 1 місяця позбавлення волі, виключити з вироку посилання про відбуття покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу, а також стягнути з ОСОБА_7 витрати на залучення експерта в розмірі 220 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

Оскаржуваним вироком суду обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років і 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.05.2017 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років і 1 місяця позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Строк покарання вирішено рахувати з 02.08.2017 року. Вирішено питання про речові докази.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 21.07.2016 року по 02.03.2017 року та з 03.03.2017 року по 16.05.2017 року включно із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 16.07.2016 року, приблизно о 03.20 годин ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. № 10 по вул. Європейській у м. Дніпро, побачив на зупинці громадського транспорту неповнолітнього ОСОБА_9 , що перебував в стані алкогольного сп`яніння, та скориставшись безпорадним станом останнього і тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з кишені неповнолітнього ОСОБА_9 викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон «Айфон-4С» вартістю 2300 грн., в якому знаходилася картка оператора «МТС», на рахунку якої знаходилися грошові кошти у сумі 10 грн., гаманець шкіряний «Николос» вартістю 159,28 грн., в якому знаходилися грошові кошти у сумі 250 грн., а всього майно суму 2719,28 грн.

У момент вчинення ОСОБА_7 злочинних дій, на нього звернули увагу свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які почали кричати йому, щоб він припинив свої злочинні дії, проте ОСОБА_13 , незважаючи на вимогу вищевказаних свідків, з місця скоєння злочину зник, однак через деякий час з викраденим майном був затриманий.

Дії обвинуваченого у цій частині були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, кваліфікації злочину, доведеності вини обвинуваченого, законності та справедливості за видом і розміром призначеного ОСОБА_7 покарання, у той же час зазначає, що даний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону.

Зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимог п. 6 ч. 1 ст. 368 КПК України та вироком вирішено питання про відбуття ОСОБА_7 призначеного йому покарання у кримінально - виконавчій установі закритого типу, чим суд вийшов за межі своїх повноважень, оскільки це питання підлягає вирішенню згідно КВК України центральним органом виконавчої влади.

Також вказує, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України не вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, що просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі; обвинуваченого, який наполягав на залишенні апеляційної скарги прокурора без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, кваліфікацію злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, доведеність вини обвинуваченого, законність та справедливості за видом і розміром призначеного ОСОБА_7 покарання, правильність призначення йому остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення цим покаранням менш суворого покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.05.2017 р., ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів сторони обвинувачення про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони є частково обґрунтованими.

Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині обвинувального вироку суду підлягає вирішенню питання про відшкодування процесуальних витрат, якими згідно п. 3 ст. 118 КК України вважаються зокрема витрати на залучення експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах досудового розслідування було проведено судово-товарознавчу експертизу, витрати на яку склали 220, 00 грн. (т. 1 а.с. 32), втім питання про їх відшкодування судом в оскаржуваному вироку вирішене не було, що належить вважати порушенням кримінального процесуального закону, яке підлягає виправленню шляхом зміни оскаржуваного вироку.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд, вказавши у вироку на необхідність відбування ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу, тим самим вийшов за межі питань, що підлягають вирішенню при ухваленні вироку, оскільки встановив, в установі якого типу чи виду належить відбування покарання обвинуваченому, - колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на процесуальному законі.

Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині обвинувального вироку суду підлягає визначенню зокрема остаточна міра покарання, обрана судом, тобто її вид та розмір.

У резолютивній частині оскаржуваного вироку суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, вказав на необхідність його відбування у кримінально-виконавчій установі закритого типу, що відповідає визначенню даного виду покарання, закріпленому у ч. 1 ст. 63 КК України, а отже не може вважатися вирішенням судом питання про порядок відбування покарання, віднесеного до компетенції іншого органу державної влади, у зв`язку з чим відповідні доводи прокурора колегія суддів вважає неспроможними, а апеляційну скаргу у цій частині, - такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, змінити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 220 грн. (двісті двадцять гривень 00 коп.).

В решті вирок суду - залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4