Справа № 184/1675/17
Номер провадження 1-кп/184/28/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду в м. Покров відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000003 від 01 січня 2017 року відносно

? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого середню освіту, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.07.2006 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 1 ст. 186, 75, 104, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;

- 30.03.2007 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 187 ч. 1, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 09.12.2009 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 11.08.2011 року Синельніківським міським судом Дніпропетровської області за ст. 391, 71 КК України до 1 року 2 днів позбавлення волі;

- 06.06.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік;

- 19.02.2014 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 19.08.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

- 27.10.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч..2 КК України до 1 року 6 місяців 10 днів позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2016 року в м. Покров Дніпропетровської області в обідній час (точного часу під час досудового розслідування встановити не представилося можливим) ОСОБА_3 , проходячи повз квартири ОСОБА_7 , розташованої за адресою АДРЕСА_2 , побачив в циліндровому механізмі врізаного замка вхідних дверей вищезазначеної квартири ключі. В цей час у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне проникнення у житло та викрадення чужого майна. Після чого, в цей же день та час ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вхідних дверей вказаної квартири та з циліндрового механізму врізаного замка вхідних дверей, вийняв ключі, які зберігав до 31.12.2016 року.

31 грудня 2016 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до квартири АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до вхідних дверей вказаної квартири, де переконавшись, що в приміщенні квартири нікого немає, шляхом відмикання врізаного замка ключами, якими незаконно заволодів 29.12.2016 року, протиправно проник у приміщення квартири, звідки умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань, викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: - срібну каблучку, розміром 17,5, вагою 1,9 грами, 925 проби, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2286-17 від 24.07.2017 року складає 198,55 грн.; - срібний підвіс «Дева» 925 проби, вагою 3 грами, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2286-17 від 24.07.2017 року складає 313,50 грн.; - срібний ланцюг 925 проби, довжиною 50 см., вагою 7 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2286-17 від 24.07.2017 року складає 731,50 грн.; - срібний ланцюг 925 проби, довжиною 60 см., вагою 12 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2286-17 від 24.07.2017 року складає 1254,00 грн.; - срібні сережки 925 проби, вагою 5,69 грам, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2286-17 від 24.07.2017 року складає 594,61 грн.; - срібні сережки 925 проби, вагою 21 грам, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2286-17 від 24.07.2017 року складає 2194,50 грн.; телевізор «Samsung LE32E420t2wxua», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2286-17 від 24.07.2017 року складає 3356,50 грн.; - 100 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України на 31.12.2016 року складає 2719,09 грн.; - 4000 гривень.

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 15 362,25 грн..

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 29.12.2016 року він піднімався додому до квартири АДРЕСА_4 , де проживає. В дверях квартири ОСОБА_7 побачив ключі, які забрав собі з метою подальшої вчинення крадіжки. 31 грудня 2016 року в обідній час з метою крадіжки він підійшов до квартири потерпілої, впевнився, що в квартирі нікого не має, ключем відкрив вхідні двері та заліз до квартири потерпілої, яка розташована по АДРЕСА_2 , звідки викрав належне їй майно, а саме: срібні вироби, телевізор, гроші. Одне кільце продав ОСОБА_8 , інше кільце іншим людям. Всі речі викрав, як вказано в обвинувальному акті. Цивільний позов потерпілої визнає частково, постільки у потерпілої в квартирі не було 100 доларів, як вказано в обвинувальному акті, грошей було не 4000 грн., а приблизно 2000 грн.. Викрадене майно все продав, грошові кошти витратив на власні потреби. Заходи фізичного та психічного впливу з боку працівників поліції до нього не застосовувалися. В скоєному щиро розкаявся та просить суд його строго не карати.

Крім того, в судовому засіданні досліджені і інші докази, якими встановлено наступне:
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала покази про те, що 31 грудня 2016 року вона прийшла до себе додому по АДРЕСА_2 , двері були зачинені не так, як вона їх закрила - не на два прокрути, а на один. Коли зайшла до квартири, то побачила, що всі речі були розкидані та зрозуміла, що з квартири вчинена крадіжка. Оглянув, побачила, що з квартири викрадені належні їй срібні речі: каблучка, підвіс, два ланцюги, дві пари сережок, телевізор, гроші - 100 доларів та 4000 грн.. 29.12.2016 року в неї зникли ключі від вхідних дверей квартири. У вчинені крадіжки підозрює лише ОСОБА_9 . Матеріальні збитки їй не відшкодовані, окрім одної каблучки, яку повернули в поліції. Просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 15362,25 грн.. Відносно міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала покази про те, що ОСОБА_9 вона знає, він приходив до її сусіда ОСОБА_11 , якого вона також добре знає. Каблучки і сережки вона не бачила. У ОСОБА_12 вона нічого не купувала. Коли ОСОБА_13 затримали, ОСОБА_14 подарував їй срібну каблучку на Новий рік. Потім вказану каблучку вона загубила, а другу належну їй каблучку продала невідомій людині. Вона не бачила та не пам`ятає, щоб ОСОБА_14 в її присутності щось купляв у ОСОБА_15 ..

Аналізуючи показання потерпілої, свідка, суд приймає до уваги та розцінює їх як правдиві, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього слідства. Крім того, показання потерпілої, свідка узгоджуються з іншими матеріалами кримінальної справи, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні, які в свою чергу свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити подання доказів на обґрунтування обставин, на які посилається.

На виконання вказаних положень закону суд створював усі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідив усі надані сторонами кримінального провадження докази та надав їм відповідну правову оцінку.

Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_3 обвинувачення.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України підтверджується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме:
-витягом з кримінального провадження (а.с.1 т.2) доведено, що в період часу з 15.00 години 30.12.2016 року по 13.30 годині 31.12.2016 року невстановлена особа шляхом підбору ключа проникла до домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала майно, належне ОСОБА_7 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 (а.с.8 т.2) доведено, що невстановлена особа у період часу з 15.00 години 30.12.2016 року до 13.30 години 31.12.2016 року таємним шляхом підбору ключа проникла до квартири АДРЕСА_3 , звідки викрала її майно;

-протоколом огляду місця події за участю потерпілої ОСОБА_7 , а саме квартири АДРЕСА_3 (а.с.11-18), яким зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення, в ході якого після обробки магнітним порошком на поверхні коробки з мобільного телефону та програвача, що знаходилась на підлозі в кімнаті №1, виявлено чотири сліди пальців рук;

-висновком судової трасологічної експертизи №23/4.6-299 від 06.06.2017 року (а.с.41-49 т.2) доведено, що два сліди пальця руки розмірами 25х19 мм. та 31х23 мм. залишені великим пальцем правої руки, два сліди пальця руки розмірами 24х18 мм. та 22х14 мм. залишені середнім пальцем правої руки особи, копія дактилокарти якої надана на дослідження та заповнена на ім`я ОСОБА_3 ;

-висновком судової трасологічної експертизи №23/4.6-193 від 14.04.2017 року (а.с.50-56 т.2) доведено, що чотири сліди пальців рук розмірами 25х19 мм., 31х23 мм., 24х18 мм., 22х14 мм., відкопійовані на три відрізки липкої стрічки розмірами 52х45 мм., 36х45 мм., 45х45 мм., виявлені та вилучені 31.12.2016 року в ході огляду місця події в квартирі АДРЕСА_3 , придатні для ідентифікації за ними особи. Чотири сліди пальців рук розмірами 25х19 мм., 31х23 мм., 24х18 мм., 22х14 мм. залишені не ОСОБА_7 , а іншою особою, якою є ОСОБА_3 ;

-висновком судово-товарознавчої експертизи №2286-17 від 24.07.2017 року (а.с.71-74 т.2) доведено, що загальна вартість викраденого майна станом на грудень 2016 року складала 8643,16 грн.;

-протоколом обшуку квартири АДРЕСА_5 від 11.04.2017 року (а.с.80-81 т.2) у ОСОБА_16 , в ході якого виявлено два спец. пакети, вмістом якого є один ланцюжок жовтого кольору, а в іншому два кільця з металу білого кольору, два хрестика, одна ладанка;

-протоколом пред`явлення речей для впізнання та фото таблицями (а.с.82-86 т.2) доведено, що потерпіла ОСОБА_7 серед речей впізнала срібну каблучку, яку в неї вкрали з квартири 31.12.2016 року.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.13 року у справі «Вєренцов проти України»).

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК Україниобов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Питання про умисел суд вирішив, виходячи із сукупності всіх обставин, вчиненого обвинуваченим діяння.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і доведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу Україниособі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, повне визнання своєї вини, в скоєному розкаявся, мотиви, що спонукали його до вчинення злочину, дані про особу, які позитивно характеризують обвинуваченого за місцем проживання, на обліку у лікарів фтизіатра, нарколога і психіатра не перебуває, те, що він раніше судимий, матеріальні збитки потерпілій не відшкодовано, думку потерпілої, яка відносно покарання покладається на розсуд суду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, наближеного до мінімального, у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, призначається покарання за правилами, передбаченими в ч. 1-3 ст. 70 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_3 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2017 року було засуджено за ст.185 ч.2, 70 ч. 1, 4 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців 10 днів позбавлення волі. Вирок набрав законної сили та обвинувачений відбуває покарання.

Враховуючи викладене, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, вважає за необхідне застосувати ч. 4 ст. 70 КК України.

По даному кримінальному провадженню обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався. Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває під вартою з 16 січня 2017 року та відбуває покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у заподіянні матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 повністю доведена в судовому засіданні, а тому цивільний позов потерпілої відповідає ст. 128 КПК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягає задоволенню в повному обсязі. Критично суд відноситься до доводів обвинуваченого щодо часткового визнання заявленого потерпілою цивільного позову в частині суми викрадених грошових коштів, оскільки обвинувачений не спростував фактичні обставини встановлені у справі щодо цивільного позову, не навів жодної обставини, на підставі яких можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України, вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Долю речових доказів потрібно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання, яке призначено за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2017 року більш суворим, яке призначено за цим вироком, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати, починаючи з моменту його затримання з 16 січня 2017 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки в сумі 15 362 (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят дві) гривні 25 копійок.

Згідно ст. 124 ч. 2 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1320,60 грн., 1237,00 грн. та 198,00 грн., а всього на загальну суму 2755,60 грн..

Речові докази по справі: - спец пакет № 3589189, в якому знаходяться 4 сліди пальців рук (а.с.58, 59 т.2) зберігати в матеріалах кримінального провадження; - срібну каблучку (а.с.87, 88 т.2) залишити потерпілій ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1