Справа № 127/4091/15-к
Провадження №11-кп/772/55/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув 08 лютого 2018 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000087 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2016 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань, Тиврівського району, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.1 ст.402 КК України до 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні.

за участю прокурора: ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 за вироком суду був визнаний винним в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 08 вересня 2014 року близько 9год 00хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, відкрито відмовився виконати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №351 від 04 вересня 2014 року «Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання» про вибуття до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, який було віддано уповноваженою особою, в межах повноважень, із дотриманням належної форми і порядку віддання, ґрунтувався на законі, й за змістом не суперечать чинному законодавству, та згідно якого ОСОБА_6 був зобов`язаний 10 вересня 2014 року прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції. В наслідок своїх дій ОСОБА_6 підірвав боєготовність та боєздатність вищевказаної військової частини.

В апеляційній скарзі обвинуваченого порушувалось питання про скасування вироку суду із закриттям кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та доказів в підтвердження обвинувачення за ч.1 ст.402 КК України

В підтвердження своїх доводів адвокат послався на неповноту досліджених доказів, не встановлення повноважень військового комісара Вінницького облвійськомісаріату щодо видання наказів та доведення їх до відома військових.

Адвокат також вважав, що суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи та зазначив, що в діях ОСОБА_6 наявна відмова від підписання наказу військового комісара, що не є невиконанням наказу та не тягне за собою кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги; заперечення прокурора проти її задоволення; дослідивши доводи поданої апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження; суд дійшов висновку про скасування вироку суду із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Всупереч чому місцевий суд даних вимог закону не дотримався.

Як було встановлено в апеляційному суді, разом із розслідуванням даного кримінального, провадження відносно ОСОБА_6 розслідувалось інше за ч.1 ст.408 КК України.

Виходячи із обставин, встановлених судом, по даному кримінальному провадженню та по іншому кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.408 КК, що слідує із ухвали апеляційного суду, відмова обвинуваченого від виконання наказу військового комісара прибути 10 вересня до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася в зоні Антитерористичної операції, кваліфікувалася в одному випадку за ст.402 КК України по іншому кримінальному провадженні за ст.408 КК України.

Відповідно до вимог ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені судом по обох кримінальних провадженнях, засвідчують, що місце і час вчинення злочину в обох випадках один і той же. Проте, кримінальні провадження за обома складами злочинів розслідувались і розглядалися в суді окремо.

Згідно ч.1 ст.217 КПК України в одне провадження могли об`єднати матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

В одне провадження не об`єднуються лише ті, які можуть негативно вплинути на повноту досудового та судового розгляду. Недотримання зазначених норм процесуального закону потягло за собою пред`явлення ОСОБА_6 суперечливих обвинувачень за обома кримінальними провадженнями.

Окреме розслідування кримінальних правопорушень, за якими висунуті звинувачення ОСОБА_6 та розгляд зазначених кримінальних проваджень різним складом суду потягло за собою постановлення вироків із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

На час розгляду даного кримінального провадження в апеляційному суді вирок суду відносно ОСОБА_6 , яким він був засуджений за ч.1 ст.408 КК України скасований із підстав, передбачених ст.412 КПК України, а справа повернута на розгляд до суду першої інстанції.

Невизначеність пред`явленого обвинувачення є також порушенням права обвинуваченого на захист, що не відповідає загальним засадам кримінального провадження визначених ст.7 КПК України та є підставою до скасування прийнятого судового рішення та повернення кримінального провадження до суду першої інстанції для можливого об`єднання обох кримінальних проваджень та призначення нового судового розгляду.

Колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, застосування Закону про кримінальну відповідальність та покарання, оскільки ці питання належить вирішити при новому судовому розгляді судом першої інстанції, під час якого слід дотриматись всіх вимог Закону, всебічно повно дослідити всі зібрані у справі докази, в тому числі перевірити викладені в апеляційній скарзі доводи, дати зібраним доказам належну юридичну оцінку з точки зору законності, належності, достатності, допустимості і в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовільнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати із-за істотних порушень вимог КПК.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 повернути до суду першої інстанції для призначення нового судового розгляду.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя: