Справа № 640/4215/17
н/п 1-кс/640/3864/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі адвоката - ОСОБА_3 ,
На обґрунтування скарги заявник, зокрема, зазначив, що постанова слідчого від 30.03.2018 року отримана його представником ОСОБА_3 від слідчого 06.04.2018 року.
З постановою слідчого про закриття кримінального провадження не погоджується та вважає, що вона підлягає скасуванню.
Крім того вказав, що згідно висновку судової авто технічної експертизи від 07.02.2018 року в даній обстановці водій автомобіля ВАЗ 2143 ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимогам п.п.12.2,12.3 Правил дорожнього руху України. В п.7 дослідницької частини висновку вказано, що «відповідно вимог п.12.2 ПДР України швидкість руху необхідно обирати так, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. До того ж, згідно вимог п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху водій повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а не для застосування маневру.
Вважав, що залишаються не з`ясованими питання: Чи відповідають свідчення водія ОСОБА_6 , що перед скоєнням наїзду на пішохода ОСОБА_7 , він рухався зі швидкістю 60 км/год. та не зміг зупинити автомобіль екстреним гальмуванням, при видимості пішохода за 30 метрів; Чи правильно вибрав швидкість у даному випадку водій ОСОБА_6 відповідно вимог п.12.2 ПДР України, щоб запобігти наїзду; Чи відповідають дії водія ОСОБА_6 щодо здійснення маневру вліво, вимогам п.12.3 ПДР України; Чи не знаходяться саме ці його дії (бездіяльність) в причинно-наслідковому зв`язку зі скоєнням наїзду на пішохода ОСОБА_7 . Заявник зазначив, що для з`ясування вказаних питань він просив призначити повторну авто технічну експертизу, проведення якої доручити Харківському НДІ судових експертиз ім..проф.М.С.Бокаріуса, проте у вказаному йому було відмовлено. Постанову про відмову в призначенні експертизи було вручено після закриття кримінального провадження, чим, на його думку, було порушено його право на оскарження вказаної постанови.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 просив постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати, надавши суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у скарзі.
Слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, подали до суду заяви про заперечення проти скарги та її розгляд за їх відсутності (а.с.21,23).
Відповідно до вимог ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
06.03.2017 правова кваліфікація кримінального правопорушення змінена на ч.2 ст.286 КК України, оскільки ОСОБА_7 , 1993р.н. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий суддя не погоджується з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.
Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно вимог ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту свої прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.
Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 посилався на те, що з урахуванням того, що органом досудового розслідування проведені усі необхідні слідчі дії, за результатами яких підстави для оголошення підозри водію ОСОБА_6 не встановлено, слідство прийшло до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення в діях водія та про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Так, потерпілий ОСОБА_4 21.03.2018 звернувся до старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 з клопотанням, у якому просив призначити повторну авто технічну експертизу, проведення якої доручити Харківському НДІ судових експертизі ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса, на вирішення якої поставити питання: Чи правильно вибрав швидкість у даному випадку водій ОСОБА_6 відповідно вимог п.12.2 ПДР України, щоб запобігти наїзду; Чи відповідають дії водія ОСОБА_6 щодо здійснення маневру вліво, вимогам п.12.3 ПДР України; Чи не знаходяться саме ці його дії (бездіяльність) в причинно-наслідковому зв`язку зі скоєнням наїзду на пішохода ОСОБА_7 (а.с.174-175).
Проте, в порушення вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України вказана вище постанова слідчого жодним чином не мотивована.
Для подальшого дослідження необхідні дані про розташування місця наїзду на пішохода відносно меж проїзної частини; про відстань, яку здолав пішохід, з моменту зміни напрямку руху, до моменту наїзду та час його руху про розташування пішохода на проїзній частині перед зміною напрямку руху та темп його руху (якщо він рухався); про відстань, яку здолав автомобіль у маневрі та в гальмуванні до місця наїзду на пішохода; про те, як розташований автомобіль, у момент наїзду на пішохода, відносно меж проїзної частини та кінцевого положення автомобіля; про швидкість руху автомобіля у момент наїзду на пішохода або про час руху загальмованого автомобіля після наїзду до зупинки. Також необхідні дані про конкретне значення видимості дороги. З причини відсутності вказаних даних дослідити процес зближення автомобіля з пішоходом та вирішити питання про те, чи мав водій ОСОБА_6 технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 з моменту виникнення небезпеки для його руху; чи є в діях водія ОСОБА_6 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходились в причинному зв`язку з вказаною подією, немає можливості.
Проте, з моменту отримання висновку експерта від 07.02.2018 і до закриття кримінального провадження 31.03.2018, слідчим не було здійснено жодних дій направлених на отримання вищевказаних даних, необхідних для проведення експертизи, що в свою чергу унеможливлює вирішення поставлених експерту запитань.
При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів щодо встановлення об`єктивної істини, в необхідному обсязі провести необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 303-307,309,372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1