Справа №509/5563/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, освіта вища, працює директором ТОВ "БФ Моноліт", зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні злочину, передбаченого ст.197-1 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувальному акту, директор ТОВ «Саймон» ОСОБА_5 , усвідомлюючи про відсутність законних підстав на використання земель, а саме відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності, або право користування на землі, які знаходяться від межі земельної ділянки та передана в оренду ТОВ «Саймон», за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул.Набережна,6-В до зрізу води, а саме: категорії земель водного фонду з прибережною захисною смугою в зоні санітарної охорони моря, площею 1,1345 га та земля, яка відноситься до категорії земель оборони в зоні особливого режиму і знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України, в особі Квартирно-експлуатаційної частини району (реорганізованої в Квартирно-експлуатаційній відділ м.Одеси), площею 1,44 га та, самовільно займаючи чужі для нього землі, з порушенням встановленого порядку, 27.12.2012 виготовив в КП «Овідіопольське РБТІ» технічний паспорт та отримав свідоцтво про право власності на споруди, розміщені на них.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, зонах особливого режиму використання земель.

Суд, дослідивши в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення та захисту, приходить до висновку про недоведеність обвинувачення ОСОБА_5 з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинувачені не визнав і в судовому засіданні показав, що працював на посаді директора ТОВ «Саймон» в період з вересня 2012 року до жовтня 2015 року. Проте, протизсувні та берегоукріплювальні роботи на морському узбережжі комплексу «Ювілейний» були проведені ТОВ «Саймон» задовго до його призначення на посаду, а саме в період з грудня 2006 року до серпня 2008 року, що вбачається з декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 21.12.2012 №ОД 0. Крім того, факт будівництва саме в період з грудня 2006 року до серпня 2008 року підтверджується тим, що в грудні 2006 року ТОВ «Саймон» був отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт, а в серпні 2008 року Овідіопольською райдержадміністрацією вже було створено державну приймальну комісію з прийняття до експлуатації закінчених будівництвом берегоукріплювальних та протизсувних споруд, проте, в зв`язку з численними змінами містобудівного законодавства, які мали місце у згаданий період, процес прийняття об`єкта до експлуатації затягнувся та остаточно був закінчений лише в грудні 2012 року. Крім того, 20.08.2008 року між ТОВ «Саймон» та генеральним підрядником будівництва КМП БФ «Моноліт» було підписано остаточний акт приймання-передачі виконаних робіт. Проведення протизсувних та берегоукріплювальних робіт було обумовлено тим, що дані землі відносились до т.з. порушених земель, тобто, без проведення робіт з берегоукріплення використовувати землю за цільовим призначенням було неможливо, що підтверджується відповідним Актом №63-06 інженерно-геологічного обстеження території та узгодження її використання, складеного головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Одеської облдержадміністрації 14.06.2006 року №1772-10. Протизсувні та берегоукріплювальні роботи проводились ТОВ «Саймон» за наявності повного пакету документів, необхідного для проведення будівництва, а саме було розроблено проект будівництва, який було погоджено з усіма органами влади, та який пройшов державну експертизу, отримавши позитивний висновок, отримано погодження сільської ради на проведення робіт, земельна ділянка була отримана ТОВ «Саймон» в оренду, з військовим державним підприємством «Управління торгівлі Південного оперативного командування», в віданні якого знаходилась база відпочинку «Ювілейний», був укладений договір про спільну діяльність», після чого був отриманий дозвіл на проведення будівельних робіт, проведені роботи, побудований об`єкт було введено в експлуатацію та оформлено право власності. Будь-яких претензій щодо будівництва ані від сільської ради, ані від КЕВ м.Одеси, ані від бази відпочинку «Ювілейний» ніколи не надходило, спорів щодо меж забудованої земельної ділянки ніколи не було. В декларації про готовність об`єкта до експлуатації вказано, що загальна площа будівлі 10,205 га, в т.ч. 1,766 га - мисові форми, оскільки в процесі реалізації погодженого усіма зацікавленими органами проекту будівництва берегоукріплювальних споруд відбувався насип ґрунту та каміння безпосередньо в море, за рахунок чого утворились згадані мисові форми, які вперш за все відповідають за захист берегу від руйнування морем, що є власне частиною берегоукріплення. Орендована ТОВ «Саймон» земельна ділянка та побудовані берегоукріплювальні споруди перебувають у вільному доступі для будь-якої людини, парканом не огороджені, використовуються людьми для відпочинку.

Представник потерпілого - КЕВ м.Одеси - в судовому засіданні пояснила, що їй нічого не відомо з приводу будівництва ТОВ «Саймон» берегоукріплювальних та протизсувних споруд, проте зі слів прокурора їй відомо, що на час звернення до суду на земельній ділянці був фундамент та паркан. Нічого щодо спроб ТОВ «Саймон» погодити з КЕВ м.Одеси введення в експлуатацію берегоукріплювальних та протизсувних споруд сказати не може, оскільки станом на 2009 рік в КЕВ м.Одеси не працювала також як і теперішній керівник цієї організації. Стосовно договору спільної діяльності, укладеного між ТОВ «Саймон» та ДП «Управління торгівлі Південного оперативного командування» нічого пояснити не може, оскільки КЕВ м.Одеси займається лише обліком земель та не має відношення безпосередньо до бази відпочинку «Ювілейний». Коли та ким конкретно були збудовані берегоукріплювальні та протизсувні споруди інформацією не володіє.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що в 2014 році працювала на посаді головного державного інспектора Інспекції ДАБК Одеській області в зв`язку із чим в травні 2014 року приймала участь в якості спеціаліста в обшуку земельної ділянки в с.Молодіжне по вул.Набережній,6-В, яка орендується ТОВ «Саймон» та на якій побудовані берегоукріплювальні та протизсувні споруди. В ході обшуку директором ТОВ «Саймон» були надані усі необхідні документи, а саме: проект будівництва, декларації про початок будівництва та про закінчення будівництва, технічний паспорт, з яких вбачалось, що об`єкт побудований законно. Будь-яких претензій до ТОВ «Саймон» з боку Інспекції ДАБК щодо дотримання вимог містобудівного законодавства в зв`язку з забудовою орендованої земельної ділянки не було. Акт реагування за наслідком проведення перевірки не складався, оскільки порушень містобудівного законодавства виявлено не було виявлено та будь-яких підстав вважати побудований об`єкт самовільним будівництвом не було. Доступ до моря був вільний, паркану не було. Визначити чи було ТОВ «Саймон» захоплено землю не було можливо, проте декларація про введення об`єкта в експлуатацію була зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області без зауважень.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він раніше працював на посаді начальника Південного територіального управління Міністерства оборони України, в зв`язку з чим приблизно в 2006 році підписував лист про те, що не заперечує проти відведення ТОВ «Саймон» земельної ділянки в с.Молодіжне за рахунок земель бази відпочинку «Ювілейний». Лист підписувався в зв`язку із тим, що була наявні згода Міністра оборони на відведення цієї земельної ділянки ТОВ «Саймон». Доля земельної ділянки йому не відома, з якою метою відведена ділянка також не відомо.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що працює в ПП «Фаренгейт-Овідій» інженером-землевпорядником та в 2014 році за вказівкою директора підприємства приймав участь в якості спеціаліста в обшуку земельної ділянки в с.Молодіжне, адресу та ким орендується не пам`ятає. Завданням було зафіксувати уріз води та нанести координати об`єкта. Хто ще приймав участь в обшуку він не знає. На земельній ділянці були берегоукріплювальні споруди, однак як вони розташовані відносно орендованої ділянки він не знає, оскільки він проводив дише фактичну зйомку, яку забрали правоохоронці. Берегоукріплювальні споруди були в виді каміння та насипу. Будь-якою інформацією щодо строків будівництва, підстав будівництва об`єкта не володіє.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працює директором ПП «Фаренгейт-Овідій» та в 2014 році прокуратурою було поставлено завдання прийняти участь в обшуку земельної ділянки в с.Молодіжне для проведення зйомки. Земельна ділянка належить ТОВ «Саймон». Завдання було провести зйомку, нанести координати об`єкта та з`ясувати хто є суміжними землекористувачами. Усього зняли 11,5 гектарів берегу, але сам він на зйомці присутній не був. Матеріали зйомки йому передали правоохоронці в офісі. Згідно отриманих матеріалів об`єкт частково був за межами орендованої ТОВ «Саймон» ділянки, однак чи було це запроектовано йому не відомо, встановити чи відбулось захоплення землі неможливо в зв`язку з відсутністю всіх документів. Документів на будівництво він не бачив, коли і ким було проведено будівництво він не знає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що раніше працював в державному підприємстві Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», якому на той момент була підпорядкована база відпочинку «Ювілейний». Зараз база відпочинку підпорядкована Концерну «Військторгсервіс», в якому він працює на даний час. В 2006 році він від імені державного підприємства уклав з ТОВ «Саймон» договір спільної діяльності на 10 років. За умовами договору сторони домовились спільно діяти для проведення робіт по берегоукріпленню та обслуговуванню споруд бази відпочинку «Ювілейний». Державне підприємство вклало основні засоби, а ТОВ «Саймон» проводило роботи. Земельна ділянка, на якій ТОВ «Саймон» провело берегоукріплення, раніше була в підпорядкуванні КЕЧ району, та в подальшому була відведена за згодою Міністра оборони ТОВ «Саймон». Цю землю неможливо було використовувати без проведення робіт по берегоукріпленню, оскільки на цій землі відбувались зсуви. В зв`язку з цим і був укладений договір спільної діяльності. Будівництво об`єкта здійснювалось орієнтовно в 2006-2009 роках. Жодних претензій у Концерну «Військторгсервіс» в зв`язку з проведенням ТОВ «Саймон» робіт по будівництву берегоукріплювальних споруд та в зв`язку з дією договору спільної діяльності немає.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що з серпня 2008 року працює на посаді землевпорядника Молодіжненської сільської ради. На момент, коли він почав працювати берегоукріплювальні споруди ТОВ «Саймон» за адресою с.Молодіжне, вул.Набережна,6-В, вже були збудовані. Земля знаходиться в оренді цього підприємства, порушень умов договору немає. Жодних претензій щодо цього об`єкту та цієї земельної ділянки за весь час до сільської ради не надходило, перевірок в межах компетенції органу місцевого самоврядування не проводилось. На ділянку по роботі весь цей час не виїздив, оскільки не було необхідності. В 2014 році приймав участь в огляді ділянки, чи складались якісь документи не пам`ятає, він документів не складав. Берегоукріплювальні споруди схожі на буни, також зроблені тераси, щоб не було ерозії ґрунту. Ніяких претензій від КЕВ м.Одеси чи інших військових з 2008 року до сільської ради не надходило. Необхідність будівництва берегоукріплювальних робіт пов`язана з тим, що йде сильна ерозія ґрунтів, море розмиває землю (тільки за одну зиму до 20 метрів) та використовувати землю неможливо через зсуви. Завдяки бунам йде намив піску та стримуються зсувні процеси. Доступ до земельної ділянки та берегоукріплювальних споруд є вільним, там відпочивають люди. Паркану немає.

Стороною обвинувачення на доведення винуватості ОСОБА_5 надані наступні документи:

рішення Молодіжненської сільської ради від 20.03.2008р.;

договір оренди землі від 14.04.2008р.;

декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 21.12.2012р. №ОД 0;

рішення Молодіжненської сільської ради №212 від 31.10.2012р.;

рішення Молодіжненської сільської ради №266 від 24.12.2012р.;

свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.12.2012р.;

проект землеустрою щодо надання в оренду ТОВ "Саймон" земельної ділянки площею 8,57га;

матеріали геодезичної зйомки стану фактичного використання орендованої ТОВ Саймон" земельної ділянки;

протокол огляду земельної ділянки та фототаблицею до нього;

протокол обшуку з фототаблицею до нього;

протокол додаткового огляду земельної ділянки від 08.07.2014р. з фототаблицею до нього;

матеріали складені Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області (постанова про призначення перевірки, акт перевірки, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, постанова за справою про адміністративне правопорушення, розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки).

Стороною захисту на підтвердження невинуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні були надані також документи:

-договір оренди земельної ділянки від 14.04.2008 року за адресою с.Молодіжне, вул.Набережна,6, загальною площею 8,5780 га для проведення берегоукріплювальних робіт і будівництва гідротехнічних протизсувних споруд, розміщення та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для відпочинку населення;

-Акт №63-06 інженерно-геологічного обстеження території та узгодження її використання, складений головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Одеської облдержадміністрації 14.06.2006 року № 1772-10, з якого вбачається, що земельна ділянка АДРЕСА_2 є територією повністю ураженою зсувними процесами та абразією;

-договір №1/СД про спільну діяльність від 02.10.2006 року, укладений між Державним підприємством Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування» та ТОВ «Саймон», згідно якого сторони зобов`язується спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення спільної господарської мети, якою є виконання берегоукріплювальних робіт та будівництво протизсувних споруд на земельній ділянці, яка використовується Стороною 1, та знаходиться на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, вул.Набережна,6, в прибережній зоні Чорного моря і зазнає впливу зсувних процесів;

-договір генерального підряду №131 на виконання протизсувних та берегоукріплювальних робіт від 15.12.2006 року, укладений між ТОВ «Саймон» та КМП БФ «Моноліт», з додатком №1 календарним планом виконання робіт;

-комплексний експертний висновок №13 (позитивний) по затверджуваній частині робочого проекту «Протизсувні та берегоукріплювальні роботи на морському узбережжі комплексу «Ювілейний» в м.Іллічівську» від 14.07.2006 року;

-дозвіл на виконання будівельних робіт №54 від 26.12.2006 року, виданий ТОВ «Саймон» на виконання будівельних робіт з виконання протизсувних та берегоукріплювальних робіт на морському узбережжі комплексу «Ювілейний» с.Молодіжне, Овідіопольський район, Одеська область;

-акт приймання-передачі виконаних робіт від 20.08.2008 року, відповідно до якого генпідрядник КМП БФ «Моноліт» здало, а замовник ТОВ «Саймон» прийняло виконані роботи по протизсувним та берегоукріплювальним роботам відповідно до договору №131 від 15.12.2006 року. Об`єм та якість виконаних робіт відповідають умовам договору та розробленої проектної документації;

-розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації від 28.08.2008 року №1263 «Про створення державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом берегоукріплювальних та протизсувних споруд на морському узбережжі ОК «Ювілейний» в с.Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області;

-декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 21.12.2012 №ОД 0, з якої вбачається, що дата початку робіт: грудень 2006 року; дата закінчення будівництва: серпень 2008 року;

-протокол №02./12 від 31.08.2012 Загальних Зборів Учасників ТОВ «Саймон» та наказ від 03.09.2012 за №2-к про призначення ОСОБА_5 на посаду директора підприємства;

-ухвала Овідіопольського районного суду від 14.08.2015 року по справі №509/3497/15-к;

-ухвала Апеляційного суду Одеської області від 22.09.2015 року по справі №509/3497/15-к;

-ухвала Овідіопольського районного суду від 29.10.2015 року по справі №509/4371/15-к;

-ухвала Апеляційного суду Одеської області від 02.12.2015 року по справі №509/4371/15-к;

-постанова Одеського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року по справі №916/1041/17.

Оцінюючи докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, які досліджувалися в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

Диспозицією частини 2 ст.197-1 КК України передбачена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Об`єктивна сторона самовільного зайняття земельної ділянки полягає у фактичному заволодінні і користуванні земельною ділянкою, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , є правопорушенням із матеріальним складом, який вважається закінченим з моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію.

Разом із тим, твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_5 , будучи директором ТОВ «Саймон», самовільно зайняв земельну ділянку спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами.

Так, з п. 11 декларації про готовність об`єкта «Комплекс протизсувних та берегоукріплювальних робіт на морському узбережжі комплексу «Ювілейний» с.Молодіжне, Овідіопольський район, Одеська область» до експлуатації від 21.12.2012 №ОД 0 вбачається, що дата початку робіт: грудень 2006 року; дата закінчення будівництва: серпень 2008 року.

Закінчення робіт по будівництву об`єкта в серпні 2008 році також підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт від 20.08.2008 року між генпідрядником КМП БФ «Моноліт» та замовником ТОВ «Саймон», а також показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Натомість, ОСОБА_5 був призначений на посаду директора ТОВ «Саймон» згідно протоколу №02./12 від 31.08.2012 Загальних Зборів Учасників ТОВ «Саймон» та наказу від 03.09.2012 за №2-к, тобто, через чотири роки після фактичного завершення будівництва спірних берегоукріплювальних та протизсувних споруд. При цьому, ОСОБА_5 не є та не був засновником чи учасником підприємства, проти чого сторона обвинувачення не заперечує.

Згідно ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладаються на слідчого, прокурора.

При ухваленні вироку судом враховується те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 раніше тричі повертався судом прокурору у підготовчих судових засіданнях для приведення його у відповідність до вимог норм КПК України.

Так, в ухвалі Овідіопольського районного суду від 14.08.2015 року по справі №509/3497/15-к, зокрема, зазначено, що в обвинувальному акті не зазначений точний час скоєння правопорушення та спосіб, при допомозі якого ОСОБА_12 вчинив правопорушення, яке йому інкримінується.

Погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Апеляційний суд Одеської області, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, в ухвалі від 22.09.2015 року додатково зазначив, що з обвинувального акту неможливо зрозуміти, в яких конкретно діях ОСОБА_5 вбачається склад злочину: у будівництві берегоукріплювальних та протизсувних споруд, у виготовленні технічного паспорту на них або в отриманні свідоцтва про право власності на них. Крім того, споруди було побудовано за кілька років до призначення ОСОБА_5 на посаду.

В подальшому, Овідіопольський районний суд в ухвалі від 29.10.2015 року по справі №509/4371/15-к, з яким в цій частині погодився й Апеляційний суд Одеської області (ухвала від 02.12.2015 року), повторно вказав, що в обвинувальному акті зокрема, не вказано час скоєння ОСОБА_5 правопорушення, яке полягає у самовільному ним зайнятті земельних ділянок, не вказаний спосіб, у який ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення та з яких конкретних неправомірних дій ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочину: у будівництві берегоукріплювальних та протизсувних споруд, або у виготовленні технічного паспорту на них, або в отриманні свідоцтва про право власності на них.

З обвинувального акту, затвердженого прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області 23.12.2015 року, вбачається, що сторона обвинувачення наполягає на тому, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення самовільно займаючи чужі для нього землі з порушенням встановленого порядку шляхом виготовлення 27.12.2017 року технічного паспорту на споруди та отримання свідоцтва про право власності на них.

Однак, дії по виготовленню технічного паспорту на берегоукріплювальні споруди та оформленню права власності на них не охоплюються диспозицією ч.2 ст.197-1 КК України.

Суд також враховує те, що свідок ОСОБА_6 , яка є представником Інспекції ДАБК Одеській області, підтвердила відсутність будь-яких претензій до ТОВ «Саймон» з боку Інспекції ДАБК щодо дотримання вимог містобудівного законодавства в зв`язку з забудовою орендованої земельної ділянки.

Таким чином, докази, надані суду, та досліджені під час судового розгляду, не містять в собі жодних свідчень про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, тобто, дій, направлених на самовільне зайняття земельних ділянок в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, зонах особливого режиму використання земель.

При цьому, показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 підтверджується факт того, що доступ до земельної ділянки та берегоукріплювальних споруд є вільним, побудовані споруди вільно використовуються для відпочинку, перешкоди у доступі до моря відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Частиною 3 ст.373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом приймається до уваги те, що кримінальне провадження перебувало на розгляді суду майже два роки і прокурор мав можливість надати відповідні докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення або ж відмовитись від нього, проте цього не зробив.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.197-1 КК України та виправдати його за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.197-1 КК України у зв`язку із відсутністю в його діянні складу злочину.

Вирок може бути оскаржений до палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1