Справа № 504/163/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" лютого 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Берлин Бродівського району Львівської області, громадянина України, раніше не судимого, неодруженого, з професійно-технічною освітою, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця санітара 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

встановив:

11.03.2015 громадянин ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 11.05.2015 № 98 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 4 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи зазначеної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент не з`явлення вчасно до військової частини ОСОБА_4 .

З 11.03.2015 тобто з моменту призову за мобілізацією Бродівським ОРВК Львівської області ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді номера обслуги 4 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 годині 00 хвилин 23.10.2015 самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 14.12.2017, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

14.12.2017 о 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 добровільно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону, за адресою: АДРЕСА_3 , заявив про себе та вчинений ним злочин та того ж дня прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 де приступив до виконання обов`язків з військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.4 ст.407 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно 11.03.2015 року його призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його направлено до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 11.05.2015 № 98 його було зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 4 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи зазначеної військової частини
Проте, всупереч вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 23.10.2015 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 14.12.2017, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на військову службу без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо.

Згідно ст.12 КК України, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України суд,
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року і 6 (шість) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1