Справа № 308/8064/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.10.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
представника власника майна ТОВ "Стінг" - адвоката ОСОБА_6
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого відділу слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором та накладено арешт на речі, які були вилучені в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- зразки рідини подібної до нафтопродукту, а саме дизельного палива, вилучених з ємностей № 2, 5, 9, 10, 12, 4а, 5а, 7а, наповнених у вісім пластикових пляшок об`ємом 1,5 (півтора) літра;
- зразки рідини подібної до нафтопродукту, а саме дизельного палива, з цистерн розміщених на причепах номерний знак НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , та наповнених у дві пластикові пляшки об`ємом 1,5 (півтора) літра.
В решті задоволення клопотання слідчого відмовлено, постановлено повернути влансику вилучені речі , а саме : сім ємностей обємом 70 кубічних метрів, шість ємностей обємом 50 кубічних метрів та шість ємностей, обємом 20 кубічних метрів з наявними у них речовинами .
З ухвали судді вбачається, що клопотання слідчого заявлено в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою викрадення нафтопродуктів - дизельного палива, що належить ДП «Прикарпатзахідтранс» за допомогою заздалегідь заготовлених знарядь та засобів, вчинили незаконне врізання до магістрального нафтопродуктопроводу, що проходить поряд з селом Сіль, Великоберезнянського району, Закарпатської області. Після цього під`єднавши розгалужену систему шлангів здійснили викачування нафтопродукту у заздалегідь підготовлені шість ємностей об`ємом по 3000 літрів кожна, які були розміщені у будинку АДРЕСА_2 , в наступному вказане паливо перекачувалось до спеціальних ємностей, розміщених у транспортному засобі марки «Mercedes-Benz» моделі «612D», номер кузову НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , 1998 року виготовлення, білого кольору, який здійснював його транспортування для подальшої реалізації .
16 серпня 2017 року біля 06 год. 50 хв. працівниками ТзОВ «Хазард» в порядку ч. 2 ст. 207 КПК України, здійснено затримання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на місці вчинення кримінального правопорушення, а саме на в`їзді до подвір`я будинку АДРЕСА_2 під час чергового перекачування ними викрадених нафтопродуктів з ємностей, що знаходились у будинку до ємності, розташованої у кузові транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» та спроби їх (викрадених нафтопродуктів) транспортування до місць збуту.
Слідчий суддя перевіривши доводи клопотання та проаналізувавши обставини вчиненого кримінального правопорушення, в рамках якого заявлено клопотання дійшов висновку про необхідність часткового його задоволення, а саме в частині накладення арешту на зразки рідини подібної до нафтопродуктів, з метою забезпечення безперешкодного проведення експертиз призначених у кримінальному провадженні . В решті задоволення клопотання слідчим суддю відмовлено з тих підстав, що слідчим не доведено причетність вилученого майна до кримінального правопорушення та відповідність його критеріям, визначених ст. 98 КПК України, як про це вказано у клопотанні. Одночасно констатовано про відсутність доказів причетності ТОВ «Стінг» до вчинення кримінального правопорушення в якому заявлено дане клопотання.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі, тобто накласти арешт і на майно, яке слідчий суддя повернув. На думку прокурора ухвала суду незаконна та необґрунтована, постановлена без дотримання вимог ст. 370 КПК України. Прокурор вважає помилковими висновки слідчого судді про невідповідність вилучених речей критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вказує, що постановою слідчого вилучені ємності визнані речовими доказами, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та необхідні для з`ясування обставин реалізації незаконного збуту нафтопродуктів. Просить врахувати, що призначена з цього приводу експертиза наразі не виконана, а отже з метою безперешкодного завершення досудового розслідування вилучені предмети підлягають арешту.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснення слідчого ОСОБА_14 щодо необхідності накладення арешту на все заявлене у клопотанні майно, адвоката ОСОБА_6 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора як необгрунтованої, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Звертаючись в рамках кримінального провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 185 КК України гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які незаконно врізались до магістрального нафтопродуктопроводу та здійснили перекачування нафтопродукту поряд з селом Сіль, Великоберезнянського району, Закарпатської області, де їх власне й було затримано під час вчинення кримінального правопорушення, з клопотанням про арешт майна вилученого за місцем розташування ТОВ «Стінг» по вул. вул. Трудова, 2, м. Ужгород, слідчий зазначив, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження зумовлене необхідністю збереження його, як речового доказу.
Слідчий суддя частково задовольнив подане клопотання мотивувавши прийняте рішення наявність підстав вважати, що вилучені зразки нафтопродуктів відповідають критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.
Проте, відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що ємності та зразки нафтопродуктів , які були вилучені в ході обшуку за місцем розташування ТОВ «Стінг» по вул. Чурговича (Трудова), 2 в м. Ужгород відповідають критеріям ст. 98 КПК України.
З наданих стороною обвинувачення матеріалів не можливо встановити яким чином ТОВ «Стінг» причетне до кримінального провадження в рамках якого накладено арешт на майно, а також яким чином вилучені за місцем розташування підприємства речі та предмети можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні в рамках якого заявлено клопотання.
Зміст клопотання слідчого щодо обставин злочинів жодним чином не вказує і не містить прив`язки до конкретних осіб та подій, що стосуються діяльності ТОВ «Стінг», а надані суду матеріали судового провадження не містять жодного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке належить на праві власності вказаному підприємству.
Апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам закону, а тому слідчий суддя повинен був діяти виходячи з вимог ч.3 ст. 172 КПК України, чого не зробив, що й слугувало винесенню ним необґрунтованого рішення, яке, підлягає скасуванню, а клопотання про накладення арешту на майно підлягає поверненню прокурору для усунення його недоліків у строк 72 год.
З наведених підстав апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: