Провадження № 11-кп/792/689/17
Справа № 675/782/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.ч.1,2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000170 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ізяславського районного суду від 26 вересня 2017 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Ізяславського районного суду від 26 вересня 2017 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 25 липня 2017 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 125 КК України до 180 годин громадських робіт,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року, більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 03 квітня 2017 року біля 12 год. ОСОБА_7 , їдучи на гужовому возі по вул. Молодіжній в с. Христівка Ізяславського району Хмельницької області зустрів свою односельчанку ОСОБА_9 , котра проживала по АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 запропонувала обвинуваченому допомогти їй по господарству: за винагороду замінити розетку та вмикачі світла в кімнаті житлового будинку, на що ОСОБА_7 погодився.
Надалі, 03 квітня 2017 року близько 14 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні належного ОСОБА_9 житлового будинку АДРЕСА_2 , та проводячи заміну розетки та вмикачів світла, помітив, що ОСОБА_9 вийшла до сусідньої кімнати. Пригадавши, що ОСОБА_9 ховає свої кошти в шкіряному гаманці білого кольору під матрацом ліжка, він вирішив викрасти гроші ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_7 , користуючись відсутністю в кімнаті ОСОБА_9 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ліжка, дістав з-під матраца шкіряний гаманець білого кольору, з якого з метою власного збагачення таємно викрав належні ОСОБА_9 гроші в сумі 400 грн. двома купюрами номіналом по 200 грн. кожна, які заховав у кишені власних штанів. Викрадені кошти ОСОБА_7 витратив на власні потреби.
Крім того, 10 квітня 2017 року близько 17 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , допомагаючи господині прибирати подвір`я, з дозволу останньої зайшов до спальної кімнати житлового будинку. Перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку ОСОБА_9 , обвинувачений згадав, що ОСОБА_9 ховає свої кошти в шкіряному гаманці білого кольору під матрацом ліжка та вирішив їх викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , користуючись відсутністю в кімнаті ОСОБА_9 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ліжка, дістав з-під матраца шкіряний гаманець білого кольору, з якого з метою власного збагачення повторно таємно викрав належні ОСОБА_9 гроші в сумі 260 грн., які поклав до кишені власних штанів, а в подальшому заховав у приміщенні туалету за місцем власного проживання.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за даним вироком і вироком Ізяславського районного суду від 25.07.2017 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, та 180 годин громадських робіт, які виконувати окремо.

Акцентує увагу на тому, що суд, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, залишив поза увагою, що обвинувачений, вироком Ізяславського районного суду від 25.07.2017 року засуджений до реального покарання, а тому такі вироки повинні виконуватись самостійно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечує проти задоволення апеляційної скарги, провівши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами в частині характеризуючих даних обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах і не заперечується в апеляційній скарзі, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Зокрема, як встановлено в процесі апеляційного розгляду, 03 квітня 2017 року біля 12 год. ОСОБА_7 , їдучи на гужовому возі по вул. Молодіжній в с. Христівка Ізяславського району Хмельницької області зустрів свою односельчанку ОСОБА_9 , котра проживала по АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 запропонувала обвинуваченому допомогти їй по господарству: за винагороду замінити розетку та вмикачі світла в кімнаті житлового будинку, на що ОСОБА_7 погодився.
Надалі, 03 квітня 2017 року близько 14 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні належного ОСОБА_9 житлового будинку АДРЕСА_2 , та проводячи заміну розетки та вмикачів світла, помітив, що ОСОБА_9 вийшла до сусідньої кімнати. Пригадавши, що ОСОБА_9 ховає свої кошти в шкіряному гаманці білого кольору під матрацом ліжка, він вирішив викрасти гроші ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_7 , користуючись відсутністю в кімнаті ОСОБА_9 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ліжка, дістав з-під матраца шкіряний гаманець білого кольору, з якого з метою власного збагачення таємно викрав належні ОСОБА_9 гроші в сумі 400 грн. двома купюрами номіналом по 200 грн. кожна, які заховав у кишені власних штанів. Викрадені кошти ОСОБА_7 витратив на власні потреби.
Крім того, 10 квітня 2017 року близько 17 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , допомагаючи господині прибирати подвір`я, з дозволу останньої зайшов до спальної кімнати житлового будинку. Перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку ОСОБА_9 , обвинувачений згадав, що ОСОБА_9 ховає свої кошти в шкіряному гаманці білого кольору під матрацом ліжка та вирішив їх викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , користуючись відсутністю в кімнаті ОСОБА_9 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ліжка, дістав з-під матраца шкіряний гаманець білого кольору, з якого з метою власного збагачення повторно таємно викрав належні ОСОБА_9 гроші в сумі 260 грн., які поклав до кишені власних штанів, а в подальшому заховав у приміщенні туалету за місцем власного проживання.
Обставини незаконного заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_9 визнав і обвинувачений ОСОБА_7 в процесі судового та апеляційного розглядів провадження, ствердивши час, місце та спосіб відкритого викрадення майна, його кількість та вартість.
Разом з тим при призначенні покарання суд першої інстанції допустив неправильне тлумачення положень ст. 70 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1-3 ст. 70 КК України, покарання призначається в разі, якщо після ухвалення вироку в кримінальному провадженні буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визнання остаточного покарання виходячи з його виду й розміру, а коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до ухвалення вироку Ізяславського районного суду від 25 липня 2017 року, покарання за яким відбуто не було і яке слід відбувати реально, ОСОБА_7 вчинив інші злочини, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і за останнім вироком обвинуваченого звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Проте, всупереч указаним вимогам кримінального закону та правових позицій Верховного Суду України суд першої інстанції не зважив, що коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ізяславського районного суду від 26 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, покарання за даним вироком та призначеного попереднім вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки позбавлення волі та 180 годин громадських робіт.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку тривалістю 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Покарання у виді 180 годин громадських робіт виконувати самостійно.
В решті вирок залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення. На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .