1Справа № 335/3830/17 1-кп/335/82/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із вищою освітою, працюючого в КП «Титан», робітником з благоустрою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 176, ч. 2 ст. 176 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення (злочини) за таких обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінальних правопорушень при викладених вище обставинах. Зокрема, пояснив, що 29 березня 2016 р. та 16 серпня 2016 р. він, маючи намір отримати прибуток, перебуваючи в офісі № 80 в будинку № 158 по проспекту Соборному в місті Запоріжжі, здійснив встановлення на комп`ютери з власного флеш-носія бухгалтерських програм лінійки «1С: Предприятие 7.7», без дозволу ТОВ «Єврософтпром», якому належать авторські права на ці програми. У скоєному щиро покаявся.
Представник потерпілого (цивільного позивача) ДП «Єврософтпром» у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 відшкодував спричинену шкоду, а саме між ними була укладена мирова угода про залагоджування шкоди, заподіяної правопорушенням, за якою ОСОБА_4 було прощено частину шкоди, та сплатив 40 000 грн., у зв`язку з чим цивільний позов не підтримала.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кваліфікує дії останнього:
за епізодом від 29 березня 2016 р. за ч. 1 ст. 176 КК України як порушення авторського права;
за епізодом від 16 серпня 2016 р. за ч. 2 ст. 176 КК України як порушення авторського права, вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до злочинів невеликої та середньої тяжкості, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, шкода потерпілому відшкодована. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце роботи, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, страждає на тяжке захворювання. За сімейним станом ОСОБА_4 не одружений, на утриманні дітей або непрацездатних осіб не має.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Сукупність перелічених обставин та даних про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
З урахуванням вказаних обставин, враховуючи особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що він працює, тобто має джерело доходу, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 176 КК України у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 1 ст. 176 КК України.
При призначенні покарання за ч. 2 ст. 176 КК України суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 69 Кримінального кодексу України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Враховуючи обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, наведену вище сукупність обставин, які пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_4 повністю визнав вину, щиро покаявся у скоєному, відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, дані про особу обвинуваченого, який працює, за місцем роботи характеризується позитивно, має тяжке захворювання, що в сукупності істотно знижує суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 176 КК України у вигляді штрафу із застосуванням частини першої статті 69 Кримінального кодексу України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини другої статті 176 Кримінального кодексу України, на чому також наполягав і прокурор у судових дебатах.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив два кримінальні правопорушення, покарання останньому слід призначати за правилами частини 1 статті 70 КК України.
Вирішуючи питання про те, який з передбачених ст. 70 КК України принципів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини) необхідно застосувати, судом враховуються роз`яснення, надані у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Так, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 вчинив два злочини із прямим умислом з корисливих мотивів, які тяжких наслідків не завдали. В даному випадку має місце реальна сукупність злочинів, оскільки ОСОБА_4 різними самостійними діями вчинив два окремі злочини.
Таким чином, в даному випадку при визначенні остаточного покарання ОСОБА_4 суд вважає за можливе застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні представник цивільного позивача у судовому засіданні не підтримала, зазначивши, що шкода була відшкодована, що підтверджується укладеною між сторонами угодою про залагодження шкоди. Тому, підстав для задоволення цивільного позову суд не вбачає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а про судові витрати відповідно до ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 176, ч. 2 ст. 176 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 176 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок;
за ч. 2 ст. 176 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 210 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді штрафу в розмірі 210 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
Цивільний позов ДП "Єврософтпром" до ОСОБА_4 про відшкодуванняі шкоди залишити без задоволення.
-ноутбук «Asus» A 6000, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 за належністю;
-накопичувач «Toshiba», грошові кошти купюра номіналом 50 грн. КТ 1501320, купюра номіналом 50 грн. СП 3639431, купюра номіналом 200 грн. № 332854003, - передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити за належністю;
-флеш-накопичувач червоного кольору «DT101G2, 8 Gb», переданий на зберігання до камери схову Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;
-телефон «Lenovo S90» з двома сім-картками IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити за належністю;
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта:
за проведення експертизи № 15/13.1.2/149 від 23.08.2016 у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) грн. 76 коп.;
за проведення експертизи № 15/13.9/176 від 03.10.2016 у розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.;
за проведення експертизи № 15/13.9/177 від 03.10.2016 у розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.;
за проведення експертизи № 15/13.1.2/150 від 25.08.2016 у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) грн. 76 коп.;
за проведення експертизи № 46-КТ від 31.05.2016 у розмірі 703 (сімсот три) грн. 68 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1