ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 31 серпня 2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засудженої
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,
неодноразово судимої, останній раз вироком
Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня
2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції
2001 року), на підставі ст. 71 КК України до
остаточного покарання у виді позбавлення волі на
строк два роки три місяці, на підставі ч. 2 ст. 84 КК
України звільненої від подальшого відбування
покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку
хворобу,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування судових рішень, постановлених щодо засудженої ОСОБА_5 , із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Вимогу мотивовано невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої ОСОБА_5 внаслідок м`якості, з огляду на відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та даних про її особу, яка неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів. Зазначено й про недотримання апеляційним судом вимог процесуального закону при залишенні без задоволення апеляційної скакрги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання як надто мякого.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 31 жовтня 2014 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки вісім місяців. Вироком суду також вирішено долю речового доказу.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину за таких обставин.

02 лютого 2016 року, приблизно о 17-ій год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «бульвар Давидова» у м. Києві, зайшла до салону маршрутного автобусу, що слідував по маршруту № 51 та здійснював рух у напрямку Ленінградської площі у м. Києві, де в ході слідування, на зупинці громадського транспорту «Вулкан» помітила раніше незнайому їй ОСОБА_7 , яка тримала в руках мобільний телефон, що поклала у кишеню своєї куртки. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_7 мобільного телефона. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, залізла рукою до кишені куртки ОСОБА_7 , звідки непомітно для останньої дістала мобільний телефон, після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 1348 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва та засудженої ОСОБА_5 задоволено частково. Вирок суду від 22 квітня 2016 року щодо засудженої ОСОБА_5 змінено, виключено з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України та пом`якшено покарання, призначене за ч. 2 ст. 185 КК України, до арешту на строк шість місяців. В решті вирок суду залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у касаційній скарзі прокурора не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним правопорушенням.

Суд касаційної інстанції доводи касаційної скарги прокурора щодо недотриманням повною мірою судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали вимог ст. 419 КПК України вважає небезпідставними.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як передбачено ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Так, суд першої інстанції із врахуванням даних про особу засудженої, яка раніше неодноразово судима, має ряд непогашених та незнятих судимостей, має незадовільний стан здоров`я, вину визнала, щиро розкаялась, вчинила злочин середньої тяжкості, призначив покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі на строк два роки і шість місяців.

На вирок суду прокурором було подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності призначення такого покарання, що мало б бути визначено також у виді позбавлення волі, але на більший строк.

Натомість суд апеляційної інстанції фактично доводи апеляційної скарги прокурора не перевірив, а отже і не спростував.

При цьому, суд апеляційної інстанції, викладаючи мотиви свого рішення про часткове задоволення апеляційної скарги засудженої та постановивши рішення про пом`якшення покарання, яким перейшов до іншого виду покарання з позбавлення волі на арешт, на підставі лише незадовільного стану здоров`я та суми заподіяної потерпілій шкоди, що суд вважає явно недостатнім для прийняття такого рішення.

З огляду на що, суд погоджується й з доводами касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_5 тяжкості вчиненого злочину та її особі внаслідок м`якості.

Отже, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час проведення якого слід проаналізувати всі доводи поданих апеляційних скарг із наведенням докладних мотивів прийнятого рішення за ними, та за результатами чого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року щодо засудженої ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-7957км16 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1