АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1312/17 Справа № 179/189/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дрозди, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 1) 18 серпня 2010 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1рік; 2) 27 червня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 3) 12 березня 2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк покарання за вироком від 07 червня 2012 року і остаточно до відбуття призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 4) 14 вересня 2016 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк покарання за вироком від 12 березня 2013 року і остаточно до відбуття призначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000058, №0000360, -

встановила:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 01 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, в кінці січня 2016 року, приблизно о 18 год., перебуваючи в с. Котовка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, пройшов на територію подвір`я дачного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , проник в житлове приміщення, звідки таємно викрав майно, на загальну суму 1 145 грн. 44 коп. і з місця події зник.

10 лютого 2016 року приблизно о 18 год. ОСОБА_7 , повторно пройшов на територію подвір`я дачного домоволодіння, що належить ОСОБА_8 , проник всередину жилого будинку, звідки таємно викрав газовий балон, спричинивши останньому майновий збиток на суму 300 грн. і з місця злочину зник.

19 червня 2016 року в денний час ОСОБА_7 , пройшов на територію подвір`я дачного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_9 , проник всередину будівлі літньої кухні, звідки таємно викрав майно, останнього, заподіяв тому матеріальну шкоду на загальну суму 613 грн. 33 коп.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто, з 30 серпня 2016 року.

Зараховано в строк відбування покарання строк тимчасового переведення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі в слідчий ізолятор в період з 07 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року включно, виходячи з вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день тимчасового переведення в слідчий ізолятор двом дням позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ухвалено тимчасово залишити ОСОБА_7 в Дніпропетровському слідчому ізоляторі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави ухвалено стягнути витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 351 грн. 84 коп.

Обвинувачений не погодився з вироком. В апеляційній скарзі просить його змінити в частині призначеного покарання через суворість, та призначити більш м`яке.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що той повністю визнав свою вину, щиро розкаявся.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити та призначити більш м`яке покарання, ніж призначене судом першої інстанції.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Просила залишити її без задоволення, а вирок без змін.

В судових дебатах учасники процесу підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Апеляційний суд у відповідності до ч. 1 ст. 404 КК України переглядає судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, ніким з учасників кримінального провадження не оскаржються.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Суд, згідно зі ст.ст. 65, 69 КК України, призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з вимог ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких скоєно злочин, дані про особу обвинуваченого, що той вчинив ряд умисних корисливих злочинів, які, згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких. На обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває. Раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності. Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання лише у види позбавлення волі в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 6567 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, згідно змін, внесених Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 02 березня 2017 року по 19 жовтня 2017 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4