11-кп/775/262/2018(м)
241/1084/17

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 2 , ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володарського районного суду Донецької області від 08 лютого 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Курахівка м. Селидове Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, зі слів обвинуваченого працює зварювальником цеху № 463 ПАТ «Азовелектросталь», одружений, неповнолітніх дітей на утримані не має, раніше судимого: 1) 19.08.1987 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ст.ст. 141 ч. 2 44, 140 ч. 2, 42 КК України 1960 р. до 2 років виправних робіт, з додатковим покарання в вигляді утриманням 20% в дохід держави; 2) 05.04.1988 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ст.ст. 140 ч. 3, 17, 81 ч.2, 42, 43 КК України 1960 р. до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, який було переглянуто 05.04.1991 року Донецьким обласним судом, повернуто на новий розгляд, 28.05.1991 року засуджений Селидівським м/судом Донецької області за ст.140 ч. 3 КК України 1960 р. до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився умовно-достроково на 9 місяців 27 днів; 3) 05.10.1993 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ст. 140 ч. 2 КК України 1960 р. до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна; 4) 03.11.1998 року Радянським районним судом м. Макіївки Донецької області за ст. 140 ч. 3 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; 5) 25.04.2003 року Торезьким міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 375. 70 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі; 6) 01.02.2005 року Червоногвардійським районним судом м. Макіївки Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 23.04.2008 року ухвалою Червоногвардійського районного суду м. Макіївка Донецької області від 10.04.2008 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 18 днів; 7) 14.05.2010 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 8) 23.06.2010 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 263 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 28.11.2011 року на підставі постанови Селідівського міського суду Донецької області 18.11.2011 року з заміною невідбутого покарання на виправні роботи строком 1 рік 3 місяці 5 днів на підставі ст. 82 КК України з утриманням 15% із заробітку; 9) 26.09.2013 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст 190 ч. 2, 71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі; 10) 06.11.2013 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 190 ч. 2, 263 ч. 1, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі; 11) 04.09.2014 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 190 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 70 ч. 4 КК України приєднане покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.11.2013 року, строк до відбування 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 31.03.2016 року згідно ухвали Селидівського районного суду Донецької області від 21.03.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України у зв`язку з повним відбуттям покарання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 3 троків позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, -
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінальних правопорушень при наступних обставинах.
ОСОБА_7 07.07.2017 року знаходився в гостях у ОСОБА_8 на території домоволодіння АДРЕСА_2 . Побачивши велосипед «WINNER PANTHER 26», належний ОСОБА_9 , що стояв біля стіни будівлі в дворі по АДРЕСА_2 , у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння зазначеним майном ОСОБА_9 .. В нічний час, перебуваючи на подвір`ї зазначеного домоволодіння, діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_7 заволодів велосипедом «WINNER PANTHER 26», спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2850 гривень.
Він же, 09.07.2017 року приблизно о 14 годині перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, що знаходилось в кімнаті № 8 зазначеного будинку, повторно, взяв в літній кухні ніж, та далі підійшов до дверей кімнати № НОМЕР_1 , що знаходилась на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 , де за допомогою ножа відкрив замок вхідних дверей до кімнати, через які проник до приміщення кімнати, звідки діючи умисно, таємно викрав чуже майно, яке належало ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 2948 гривень 92 копійки.
На зазначений вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок суду незаконний та необґрунтований у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував його щире каяття. Вказує, що хворіє на туберкульоз. Просить вирок суду змінити, призначити менш суворе покарання.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оскаржуються.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до правових позицій, викладених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
У будь-якому разі призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував вимоги ст. 65 КК України та правові позиції Верховного Суду України, викладені в Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо загальних засад призначення покарання.
Покарання, призначене обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки визначено в межах санкцій ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до положень загальної частини КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, конкретних обставин даного провадження. На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене покарання ОСОБА_7 є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, врахував суд і стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього тяжких захворювань.
Разом з тим, зваживши на наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
Будучі раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, ОСОБА_7 знову вчинив умисні корисливі злочини. Систематичність протиправної діяльності ОСОБА_7 дає достатні підстави для висновку про стійку спрямованість його на протиправне збагачення та злочинний спосіб життя.
Призначене ОСОБА_7 покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Володарського районного суду Донецької області від 08 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: