Справа №477/518/17 11.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4

Обвинувачений: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Грозний Республіки Чечня Російської Федерації, громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
обвинувачений: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить вирок суду скасувати, постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за ч.4 ст. 70 КК України у виді 3 років позбавлення волі, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців.
Окрім того, посилаючись на ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання.
____________________________________________________________
Провадження 11-кп/784/168/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ст. 263 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 22.09.2017р. ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, не відбутої частини покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.02.2017р., остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Узагальнені доводи апелянта.
Не оспорюючи фактичних обставин справи кримінального провадження, захисник вказує, що суд першої інстанції не обґрунтовано застосував положення ст. 71 КК України.
Зазначає, що 27 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 Центральним районним судом м. Миколаєва був ухвалений вирок за ч.4 ст. 407 КК України і йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на три роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
Вважає, що злочин за оскаржуваним вироком ОСОБА_6 вчинив до постановлення вироку у першій справі, а тому на його думку остаточне покарання йому необхідно призначити на підставі ч.4 ст. 70 КК України.
Окрім того зазначає, що ОСОБА_6 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції та отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 21.04.2015р. Вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Встановлені судом першої інстанції обставини.
У кінці березня 2015 року, точну даті та час під час слідства встановити не виявилося за можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, маючи під час проходження військової служби доступ до вибухових речовин, умисно, після закінчення бойового завдання, не здав до складу боєприпасів тротилову шашку вагою 400 г., яку в подальшому поклав до свого рюкзаку разом з речами та поїхав у відпустку до свого місця проживання в с. Калинівку Вітовського району Миколаївської області, де він її зберігав до 10 березня 2017 року.
10 березня 2017 року, в ході обшуку за його місцем проживання в
АДРЕСА_1 , який проводився співробітниками поліції, тротилова шашка була виявлена та вилучена.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого і його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку.
Як вбачається з вироку, ОСОБА_6 у кінці березня 2015 року, перебуваючи в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, маючи під час проходження військової служби доступ до вибухових речовин, умисно, після закінчення бойового завдання, не здав до складу боєприпасів тротилову шашку вагою 400 г., яку в подальшому поклав до свого рюкзаку разом з речами та поїхав у відпустку до свого місця проживання в с. Калинівку Вітовського району Миколаївської області, де він її зберігав (а.п. 55-59).
Як видно з матеріалів провадження, тротилова шашка була виявлена та вилучена співробітниками поліції 10 березня 2017 року в ході обшуку за вищевказаним місцем проживання ОСОБА_6 (а.п. 24-26).
Зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин є триваючим злочином (одиничний злочин, який, розпочавшись дією чи бездіяльністю особи далі вчиняється безперервно протягом досить тривалого часу) і припиняється після виявлення та вилучення у обвинуваченого зазначеної зброї чи вибухової речовини.
Як свідчать матеріали провадження, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст. 407 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік.
Тобто, оскільки злочин вчинений ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком (зберігання вибухової речовини) є закінченим з моменту виявлення, а саме з 10.03.2017р., то він вважається вчиненим після постановлення вироку Центральним районним судом м. Миколаєва від 27 лютого 2017 року.
Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 65,66 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особи обвинуваченого, а також пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що є мінімальним розміром передбаченим санкцією ч.1 ст. 263 КК України.
Окрім того, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання відповідно до положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Доводи захисника відносно того, що злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України обвинувачений ОСОБА_6 скоїв до постановлення вироку Центральним районним судом м. Миколаєва від 27.02.2017р., є не обгрнутованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Окрім того, не є слушними твердження захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 до закінчення визначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.02.2017р. іспитового строку (один рік) вчинив умисний злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
З огляду на наведене, відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, Апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.09.2017р. - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: