В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі Слакві ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000067 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 січня 2017р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого - 30 квітня 2015 року вироком Рівненського міського суду за ч.3 ст. 28,ч.1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України, на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

за ч.2 ст.286 КК України, -

В с т а н о в и в :

Приблизно о 17 годині 50 хвилин 3 січня 2017 року ОСОБА_5 в порушення вимог підпунктів а),г) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила дорожнього руху) керуючи автомобілем Peugeot Expert реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії , поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, рухаючись проїзною частиною вул.. Дубенської в м. Рівне, зі сторони вул.. Соборна у напрямку вул.. Чернишова, поблизу будинку БОС №6 вищевказаної вулиці, з увімкненим ближнім світлом фар і швидкістю 44,7 50 км/год., в порушення підпункту б) пункту 2.3., пунктів 12.3,18.1 Правила дорожнього руху, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалась при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб надати дорогу пішоходам та допустив наїзд на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля Peugeot Expert по нерегульованому пішохідному переходу, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування при своєчасному прийнятті мір до реагування.

У результаті дорожньо транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 заподіяно тяжке тілесне ушкодження, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_9 вимог пунктів 12.3,18.1 Правил дорожнього руху, згідно яких у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно у вказаний вище час та день вчинив інкримінований злочин а саме, рухаючись у встановленому напрямку автомобілем Peugeot Expert, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалась при наближенні до пішохідного переходу, не пропустив пішоходів, та як наслідок сталася ДТП із вказаними вище наслідками, тобто здійснив наїзд на потерпілу. Погодився із позицією прокурора, щодо призначення йому покарання, та застосування до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році", оскільки має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно якої батьківських прав не позбавлений. Також зазначив, що визнає повністю цивільний позов заявлений прокурором про стягнення з нього на користь Центральної міської лікарні витрати на лікування потерпілої ОСОБА_7 . Визнав повністю позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 ..

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 повідомив суд, що обвинувачений вірно розповів про обставини вчиненого ним злочину. Підтримав заявлений позов ОСОБА_7 про стягнення із ОСОБА_5 на користь потерпілої завдану злочином моральну (немайнову) шкоду у розмірі 160 000 гривень. Відповідно названий представник потерпілої не заперечив, щоб обвинуваченого було звільнено від визначеного судом покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році».

В зв`язку із не запереченням учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються . При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначених обставин та їх зміст, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку .

Суд дійшов висновку, що інкримінований злочин ОСОБА_5 вчинений саме ним.

Органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.. 12 КК України вчинений злочин ОСОБА_5 відноситься до тяжкого злочину який є необережним.

Дослідивши характеризуючи дані обвинуваченого - він негативно характеризується за місцем проживання, є особою раніше неодноразово судимою, остання судимість - 30 квітня 2015 року вироком Рівненського міського суду за ч.3 ст. 28,ч.1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України, на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. (а.к.п.134 155) згідно довідок КЗ «РОЦПЗН в лікаря нарколога та психіатра на «Д» обліку не перебуває. (а.к.п. 133,134 155)

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих вину обставин судом не встановлено.

Враховуючи вище викладені обставини та думку прокурора, потерпілої, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

07.09.2017р. набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до вимог абз.7 п. г) ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинувачений надав свою згоду про застосування до нього амністії.

Статтею 1 цього Закону визначено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визнаних у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб визнаних винним у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами (п. в) ч.1 ст.1 цього Закону).

Як встановлено судом, на день набрання чинності вказаного вище закону, обвинувачений який є одруженим, мав та має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_10 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 що стверджується свідоцтвом про народження. Не був позбавлений батьківських прав щодо неї.

Суд погоджується із всіма учасниками даного кримінального провадження, що не відбутий іспитовий строк за попереднім вироком ОСОБА_5 , не може бути підставою для незастосування до нього положень ЗУ «Про амністію у 2016 році» за вчинення інкримінованого злочину. Оскільки пунктами а),в)та е) ч.1 ст.9 вказаного Закону передбачено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4ЗУ «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб: які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин; які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин та яких засуджена злочини порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Тобто, злочин ОСОБА_5 вчинений не умисний та не в стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів. Тому, наявні підстави для застосування до нього положень вказаного Закону.

Отже, необхідно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, застосувавши до нього амністію а саме, п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810 -19, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Що стосується попередньої судимості ОСОБА_5 вироком від 30 квітня 2015 року Рівненського міського суду за ч.3 ст. 28,ч.1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України, на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, то вказане (визначене) судом покарання повинно виконуватись самостійно, оскільки у суду відсутні підстави призначення покарання обвинуваченому за сукупністю вироків.

Потерпілою ОСОБА_7 в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_7 просить суд стягнути із ОСОБА_5 на її користь 160 000 гривень моральної( не майнової) шкоди.

На думку суду вказаний цивільний позов потерпілого підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до п.1 ч.ч.2,3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної лади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Суд вважає, що в зв`язку із злочином, потерпілій спричинено моральну (немайнову) шкоду, яка пов`язана із ушкодженням її здоров`я.

Зокрема, від дії злочину потерпілій заподіяно тяжке тілесне ушкодження, що підтверджується відповідними документами.

Моральна шкода полягає у її душевних стражданнях з приводу ушкодженням здоров`я при наведених вище обставинах. Довелося додатково докладати зусилля для лікування отриманих травм на стаціонарному лікуванні

Заявлений цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах комунального закладу «Центральна міська лікарня» до ОСОБА_5 про стягнення 35989 гривень 79 копійок - витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, підлягає до задоволення повністю.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявлений позов прокурора в інтересах лікувального закладу визнав повністю.

Вказані вище позовні заяви належно обґрунтовані допустимими доказами які судом взяті до уваги, що дає підстави для їх задоволення.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, із ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню витрати (знаходяться у кримінальному провадженні а.кп.72, 86, 100) на залучення експертів, в сумі 5675 гривень 12 копійок.

Письмові речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000067 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 січня 2017р..

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України , суд,
З а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за вказаний злочин у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України на підставі п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810 -19.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2015 року згідно якого ОСОБА_5 є засудженим за ч.3 ст. 28,ч.1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України, на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, підлягає самостійному виконанню.

Письмові речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження за №0000067 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 січня 2017р..

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди заподіяної злочином, задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_5 ( і.н. НОМЕР_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень завданої моральної ( немайнової) шкоди.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах комунального закладу «Центральна міська лікарня» Рівненського міського виконавчого комітету до ОСОБА_5 про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, підлягає до задоволення повністю.

Стягнути із ОСОБА_5 ( і.н. НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь комунального закладу «Центральна міська лікарня» Рівненського міського виконавчого комітету 35 989 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 79 копійок як витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Стягнути із ОСОБА_5 ( і.н. НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави понесені витрати на залучення експертів, в сумі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

.

Суддя ОСОБА_1