Справа пр. №1-кс/756/1783/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2017 року м. Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , про арешт майна,
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
Слідчий у своєму клопотанні зазначив, що у невстановлений у ході досудового розслідування день та час у ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого за попередньою змовою групою осіб.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно придбали у невстановленому місці та почали зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , особливо-небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований з метою подальшого його збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, за попередньою змовою групою осіб, приблизно о 14 год. 00 хв. 19 серпня 2017 року ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 та запропонував останньому придбати у нього 3 мл особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого за грошові кошти у сумі 300,00 грн, на що ОСОБА_7 погодився.
У подальшому, приблизно о 14 год. 30 хв. 19 серпня 2017 року ОСОБА_7 за попередньою домовленістю приїхав до будинку АДРЕСА_2 , повідомивши про це ОСОБА_5 , який, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, за попередньою змовою групою осіб, повідомив ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 знаходиться біля під`їзду за їх місцем проживання. У свою чергу, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, за попередньою змовою групою осіб, вийшла до входу в під`їзд будинку АДРЕСА_2 , де в той час знаходився ОСОБА_7 , та отримала від нього грошові кошти у сумі 300,00 грн, після чого сказала ОСОБА_7 , щоб він піднявся до квартири АДРЕСА_3 , де на нього чекає ОСОБА_5 , який і передасть йому наркотичний засіб.
ОСОБА_7 зайшов до місця проживання ОСОБА_5 , де останній незаконно збув ОСОБА_7 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильовананий, маса якого у рідині становить 0,015 г.
12 вересня 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Під час проведення оглядів місця події 11 вересня 2017 року у ОСОБА_5 було вилучено грошові кошти у сумі 400,00 грн купюрами номіналом по 200,00 грн (серійні номери ЕЕ 8495115; ЄА 6074385), стільниковий телефон Samsung у корпусі чорного кольору (IMEI НОМЕР_1 ) з встановленою сім-карткою оператора стільникового зв`язку ТОВ лайфселл з абонентським номером НОМЕР_2 ; у ОСОБА_6 було вилучено грошові кошти у сумі 804,00 грн.
Постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 11 вересня 2017 року згадане майно було визнано речовими доказами, а тому, покликаючись на ч. 3 ст. 170, ч. 5 ст. 171 КПК, слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про накладення арешту, просили суд його задовольнити.
Власники майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, позаяк сторони кримінального провадження не заявляли відповідного клопотання.
Заслухавши думку слідчого та прокурора, дослідивши клопотання, копії наданих документів, слідчим суддею встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
11 вересня 2017 року при проведенні оглядів місця події слідчими СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції м. Києва в порядку ст. 167 КПК України тимчасово вилучено майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти у сумі 400,00 грн купюрами номіналом по 200,00 грн (серійні номери ЕЕ 8495115; ЄА 6074385), стільниковий телефон Samsung у корпусі чорного кольору (IMEI НОМЕР_1 ) з встановленою сім-карткою оператора стільникового зв`язку ТОВ лайфселл з абонентським номером НОМЕР_2 , а також майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме грошові кошти у сумі 804,00 грн.
Ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
У силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення від 24 січня 1994 року) ЄСПЛ зазначив, не є порушенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції накладення арешту на майно під час здійснення досудового розслідування, у випадку, якщо такий інститут передбачений відповідним національним законом, і він спрямований не на позбавлення особи права власності на майно, а лише користування ним.
За приписами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів вважаю, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 167, 170, 171, 172, 173, 234, 236, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти у сумі 400,00 грн купюрами номіналом по 200,00 грн (серійні номери ЕЕ 8495115; ЄА 6074385), стільниковий телефон Samsung у корпусі чорного кольору (IMEI НОМЕР_1 ) з встановленою сім-карткою оператора стільникового зв`язку ТОВ лайфселл з абонентським номером НОМЕР_2 , банківську картку, емітовану ПАТ КБ ПриватБанк (номер НОМЕР_3 ), та грошові кошти у сумі 804,00 грн
Тимчасово заборонити власникам розпоряджатись вказаними речами.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 .
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору і слідчому та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1