Справа №295/4486/18
18.04.2018 року м. Житомир
Прокурор звернулась до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки Renault Magnum д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп марки VAN HOOL д.н.з НОМЕР_2 .
Досудовим слідством встановлено, що 13.03.2018 близько 04 год. 00 год. під час несення служби екіпажем патрульної поліції №111 в м. Житомирі, по вул. Героїв Базарних, 82 внаслідок порушення правил дорожнього руху був зупинений вантажний автомобіль марки Renault Magnum д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки VAN HOOL д.н.з НОМЕР_2 , на якому знаходився ліс для переробки (порода схожа на дуб).
Під час перевірки документів на вантаж встановлено наступне: відомості, які вказані в документах (накладній №30 від 12.03.2018) викликають сумнів, щодо фактичної кількості лісу, яка відображена в накладній та по факту знаходиться в напівпричепі, також вказаний ліс на торцях колод дерев не містить будь якого маркування, яке передбачене законом, а також взагалі відсутні будь які товарно транспортні накладні на вказаний ліс.
Слідчими та оперативними заходами, встановлено, що фізичні особи-підприємці в своїй діяльності використовують незаконно заготовлені лісоматеріали різних порід деревини.
Також в ході досудового слідства встановлено, що вказані суб`єкти здійснюють свою господарську діяльність на території Житомирської області.
Встановлено, що вилучені документи та ліс для переробки (схожий на породу дуб), а також вантажний автомобіль марки Renault Magnum д.н.з НОМЕР_1 та напівпричіп марки VAN HOOL д.н.з НОМЕР_2 , можуть містити інформацію щодо обставин використання документів, що містять інформацію, яка не відповідає дійсності, а також ліс, що знаходиться на вказаному напівпричепі може свідчити, що він незаконно порубаний.
13.03.2018 постановою слідчого СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 вищевказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор при вирішенні питання про арешт майна покладалась на розсуд суду, при цьому просила звернути увагу, що під час досудового розслідування встановлено законність володіння вилученого майна, що підтверджується договором купівлі-продажу, а також чеком на придбання продукції. На час розгляду клопотання вилучене майно не може відповідати завданням ст. 170 КПК України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
В судовому засідання досліджено договір № 13-ПЛГ від 10.01.2018 року, копії товарно-транспортних накладних з наявними відомостями про вантаж; квитанцію про сплату грошових коштів. Відповідно до умов договору від 10.01.2018 року ДП «Попільнянське лісове господарство», що діє як продавець, передав у власність покупця ОСОБА_5 , лісопродукцію.
За положеннями ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено необхідність накладення арешту на майно, подане клопотання не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: