Справа №463/6191/17
Провадження №1-в/463/46/18
УХВАЛА
про зміну примусового заходу медичного характеру
09 січня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
лікаря-психіатра ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові подання лікаря-психіатра комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_5 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, -
встановив:
до суду звернулася із заявою лікар-психіатр Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, оскільки вона продовжує хворіти тяжким психічним розладом, вчиняє (виявляє) реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.
В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_5 подану заяву підтримала з підстав викладених в ній, додатково пояснила, що ОСОБА_6 останній раз бачила на огляді ще 26 січня 2017 року, остання ухиляється від надання їй амбулаторної психіатричної допомоги, психоневрологічний диспансер не відвідує. Просила заяву задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 подану заяву підтримала та пояснила, оскільки ОСОБА_6 ухиляється від отримання амбулаторної психіатричної допомоги, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» є законні підстави для зміни застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Захисник ОСОБА_4 відносно задоволення заяви заперечила та пояснила, що на даний час відсутні докази наявності в ОСОБА_6 психічної хвороби, відсутні будь-які дані про її стан здоров`я, висновок комісії лікарів вважає таким, що носить формальний характер, а тому відсутні підстави для задоволення заяви.
Оглянувши матеріали кримінальної справи, дослідивши матеріали заяви, заслухавши думку учасників процесу, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.
Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі погіршення стану психічного здоров`я особи, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, та ухилення від виконання цією особою або її законним представником рішення суду про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку психіатрична допомога може надаватися на підставах та в порядку, передбачених статтями 14, 16 і 17 цього Закону.
Стаття 14 вказаного Закону визначає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Як вбачається із оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи № 1-235/2011, постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2011 року до ОСОБА_6 був застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 1 лютого 2013 року ОСОБА_6 було змінено застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом на примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. З того часу ухвалами суду за поданням лікаря-психіатра їй неодноразово продовжувались примусові заходи медичного характеру.
Як вбачається із висновку-обґрунтування ЛКК №81 від 7 грудня 2017 року (а.с.4-8) ОСОБА_6 встановлено діагноз: органічний розлад особистості та поведінки внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми з вираженим психоорганічним синдромом. З січня 2017 року хвора диспансер не відвідувала, при патронажних обстеженнях було встановлено, що хвора не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , веде антисоціальний спосіб життя. Лікарем-психіатром неодноразово скеровувались у Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області клопотання з проханням розшукати та доставити для огляду ОСОБА_6 , з отриманих рапортів вбачається, що ОСОБА_6 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу її теперішнє місце проживання чи перебування невідоме. Враховуючи наведене вище, а також те, що тривала відсутність хворої унеможливлює виконання ухвали суду щодо надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а тому лікарська комісія вважає, що такій необхідно змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Крім того, з відповіді Личаківського районного у м. Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що дані щодо смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні.
Оскільки ОСОБА_6 на час лікування у КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» хворіла органічним розладом особистості та поведінки внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми з вираженим психоорганічним синдромом, її психічний стан потребує подальшого спостереження, лікування та корекції, однак хвора диспансер не відвідувала, чим ухилилась від виконання рішення суду, на даний час її місце поживання невідоме, а відтак примусовий захід у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку унеможливлює надання хворій належної лікарської допомоги, а тому суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та змінити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом терміном на 6 місяців.
Керуючись ст. 514 КПК України, ст. 95 КК України, суд -
ухвалив:
заяву лікаря-психіатра комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_5 задовольнити.
Змінити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом терміном на 6 місяців.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1