04.10.2017 Провадження № 1-кп/337/193/2017
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 11.11.2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до арешту строком на 4 місяці, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11.10.2016 року, перекваліфіковано на ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в :

11.10.2016 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 100 годин. 15.11.2016 року, ОСОБА_4 був ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та був зобов`язаний сумлінно ставитися до праці, працювати на встановленому об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України. Також, ОСОБА_4 роз`яснено, що в разі ухилення від відбування покарання він буде притягнений до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України. Ігноруючи, письмові попередження про порушення порядку та умов відбування покарання, ОСОБА_4 до відбування громадських робіт не приступив. ОСОБА_4 , не маючи поважних причин, порушуючи порядок відбування призначеного йому покарання, маючи умисел на ухилення від нього, достовірно знаючи, та будучи належним чином повідомлений про необхідність його відбуття, без поважних причин не відбув покарання у виді громадських робіт, тобто безпричинно у період з 07.03.2017 року до 26.04.2017 року не відпрацював 100 годин у КП «Титан», про причину своєї неявки не попередив та довідок, які б засвідчували поважні причини невиконання не надав, тим самим ухилився від призначеного судом покарання у виді громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнав, та пояснив суду, що він був засуджений до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, приходив до кримінально виконавчої інспекції де йому надавали направлення для відпрацювання покарання, однак він не відпрацював, у тому числі з причин того, що в нього не було паспорту, не було грошей на проїзд до місця відпрацювання, проживав у балці. Не з`являвся до суду у зв`язку з тим, що йому було соромно, документів які б свідчили про поважність причин не відпрацювання у нього немає. Обставини викладені у обвинувальному акті визнає, у скоєному розкаюється.

Крім пояснень обвинуваченого у судовому засіданні, його винуватість підтверджується, дослідженими у судовому засіданні доказами: підпискою від 15.11.2016 року відповідно до якої ОСОБА_4 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання він буде притягнений до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України; довідкою КП «Титан» № 74, що ОСОБА_4 на роботу не вийшов, про можливу відсутність не попередив у період з 16.03.2017 року по 30.03.2017 року.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, в судовому засіданні, доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, дані, які характеризують обвинуваченого раніше судимий, на момент розгляду справи у наркологічному диспансері і психіатричній лікарні на обліку не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, також суд враховує те, що ОСОБА_4 судом надавалась можливість приступити до відпрацювання, однак він після цього в подальшому до суду не з`являвся, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, до відпрацювання не приступив.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлені.

З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що єдино вірним для нього покаранням, яке сприятиме його виправленню і запобігатиме вчиненню ним нових злочинів, може бути покарання у вигляді арешту.
Обрана міра покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.
Відповідно до ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Не відбутий строк покарання обвинуваченого ОСОБА_4 становить 100 години, що складає 12,5 днів арешту.
Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднати до нового вироку не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов, речові докази, та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) місяців 10 (десяти) днів арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання для направлення до відбування призначеного покарання, після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: