Справа №478/1580/17 09.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/204/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 539 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Снігурівка Миколаївської області, громадянину України, який має вищу базову освіту, одруженому, раніше судимому
- відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування амністії.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженого.
Просить застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»
Узагальнені доводи апеляційної скарги засудженого.
Посилаючись на п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», зазначає, що має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає звільненню від відбування покарання, оскільки на 3 липня 2017 року відбув ? частину покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», обґрунтовуючи наявністю на утриманні малолітнього сина.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 25 серпня 2016 року вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за що засуджений вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 4 листопада 2016 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України судом було приєднане невідбуте засудженим покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2014 року.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме, що амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_6 засуджений:
30 квітня 2014 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2-х місяців арешту.
10 листопада 2014 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11 серпня 2016 року на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 3 серпня 2016 року умовно-достроково на невідбутий термін 8 місяців 8 днів.
4 листопада 2016 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2014 року та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Тобто, ОСОБА_6 після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинив умисний злочин.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування відносно засудженого ОСОБА_6 . Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році».
З цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Доводи апелянта щодо наявності у нього малолітньої дитини та відбуття ним певного строку призначеного основного покарання, як підстави для застосування амністії, є необгрутованими в силу прямої заборони застосування амністії, визначеної п. «а» ст. 9 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році».
З огляду на наведене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році» залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:
Судді: