18.12.2017
Справа № 494/1043/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2017 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000242 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Жовтнівка Березівського району Одеської області, з середньою освітою, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-27.07.2017 року Березівським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки 6 місяців. Відповідно до ст.. 75,76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 3 роки;
-07.09.2017 року Березівським районним судом Одеської області за ст.. 70, ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки. Відповідно до ст.. 75,76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 3 роки;
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України),-
ВСТАНОВИВ:
Наприкінці травня 2017 року, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи на городі за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно з метою незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, шляхом зриву листя з дикорослих кущів конопель, які в подальшому висушив, подрібнив, тобто незаконно виготовив, та умисно, з метою подальшого незаконного зберігання наркотичних засобів, поклав до паперового згортку, який до 02.07.2017 року став зберігати в приміщенні сараю, розташованого за вищевказаною адресою, для власного вживання без мети збуту, маса якого складає 7.62 г, та у висушеному стані становить 6.74 г.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення , передбачене частиною першою статті 309 КК України, тобто незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні 07.12.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 309 КК України та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину, активно сприяв розкриттю злочину та просив суд призначити йому найменш суворе покарання.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебуває на наркологічному обліку, характеризується посередньо за місцем мешкання, не одружений та офіційно не працює.
Згідно зі статтею12 КК України вчинений обвинуваченим злочин за частиною першою статті 309 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України рецидив злочинів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 6 місяців арешту. У строк покарання зарахувати перебування обвинуваченого під вартою з 15.09.2017 року, оскільки вирок Березівського районного суду Одеської області від 15.09.2017 року,яким останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасований Апеляційним судом Одеської області та продовжено тримання під вартою терміном на 60 діб. Вироки Береівського районного суду Одеської області від27.07.2017 року та від 07.09.2017 року виконувати самостійно. Обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати щодо нього найменш суворе покарання та вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки фактичною ізоляцією від суспільства з призначенням покарання у виді арешту в межах санкції статті обвинувачення, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягуються до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов не заявлений.
Суд також вважає, що речові докази, а саме: 14 кущів зовні схожих на рослини конопель та паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, зовні схожою на рослини конопель - необхідно знищити.
Крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1979 гривень 20 копійок за проведення експертизи №1579-Х від 02.10.2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст. 309 КК України ,суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.
У строк покарання зарахувати перебування ОСОБА_4 під вартою з 15.09.2017 року.
Тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - залишити.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.20103 року, вироки Березівського районного суду Одеської області від 27.07.2017 року та від 07.09.2017 року виконувати самостійно.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази, а саме: 14 кущів зовні схожих на рослини конопель та паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, зовні схожою на рослини конопель - необхідно знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відшкодування судових втрат за експертизу №1579-Х від 02.10.2017 року у розмірі 1979 гривень 20 копійок на користь держави за реквізитами: УК в Од. обл./Малиновський район/ 24060300, р/р 0007, , МФО 828011, банк ГУДКСУ в Одеській області.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1