Номер провадження: 11-сс/785/1694/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власниці майна адвоката ОСОБА_7 ,

власниці майна ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 02 жовтня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001115 від 17 серпня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 02 жовтня 2017 року було задоволено клопотання ст. слідчого другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та накладений арешт на речі та гроші вилучені при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1) грошові кошти 15 купюр номіналом 100 доларів США (HF 26370720F; KD 15953369B; AB 51858599L; HB43333850J; HB 95253148G; KB 54965794L; KK 08889197B; HF 22225823F; AE 24648423C; HK 11770301D; BJ 15892958A; KF 13870509A; FH 57406461A; KK 75950329B; LB 23886801G); 50 доларів США (IA 46791799A) загальною кількістю 1550 доларів США;

2) 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США, а саме шість пачок з купюрами номіналом по 100 доларів США;

3) документи в кількості 8 аркушів в портфелі з тисненням під шкіру крокодила.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що на вилучених документах та грошових коштах, можуть зберегтися сліди злочину.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_8 , в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 60 000 доларів США та повернути вказані грошові кошти законному власнику ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 є законним власником вказаних грошей, отримала їх від продажу квартири в м. Миколаєві. Крім того, представник зазначає, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 не є ані підозрюваною ані обвинуваченою. Також представник зазначила, що слідчий суддя розглянув клопотання про арешт майна без виклику ОСОБА_8 , чим було грубо порушені її права.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, а також допитавши свідка ОСОБА_12 , апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На теперішній час прокуратурою Одеської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001115 від 17 серпня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 обіймаючи посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за попередньою змовою із головним спеціалістом по контролю за виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального підрозділу управління юстиції в Одеській області ОСОБА_13 , та іншими особами, організували злочинну схему спрямовану на отримання неправомірної вигоди із зацікавлених сторін виконавчих проваджень.

12 вересня 2017 року о 14 год. на виконання незаконної вимоги ОСОБА_13 , який узгоджував свої дії з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , перебуваючи неподалік КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» за адресою вул. Канатна, 27, в м.Одесі зустрівся з особою, матеріли стосовно котрого виділено в окреме провадження та передав в якості неправомірної вигоди останньому частину грошових коштів з раніше обумовленої суми у розмірі 1 000 (одну тисячу) доларів США, а саме у сумі 500 (п`ятсот) доларів США, з метою її подальшої передачі ОСОБА_13 та ОСОБА_11 за винесену постанову про зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 відкритому у ПАТ «Укрсоцбанк», ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», накладеного відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 17 травня 2017 у справі № 916/28/16.

Крім того, 26 вересня 2017 року об 11 год. 45 хв. ОСОБА_14 прибув до приміщення державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що розташоване за адресою площа Дерев`янка, 1 в м.Одесі, де при зустрічі з ОСОБА_15 передав останньому в якості неправомірної вигоди грошові кошти у сумі 6 000 (шість тисяч) доларів США за вжиття заходів спрямованих на затягування виконання виконавчого провадження № 33886394 про стягнення (солідарно) з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на користь ПАТ «Марфінбанк» боргу у сумі 3 203 488 (три мільйони двісті три тисячі чотириста вісімдесят вісім) гривень та затягування виконання виконавчого провадження № 39702404, що знаходиться у другому Суворовському відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про стягнення (солідарно) з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» боргу у сумі 700 899 (сімсот тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень.

28 вересня 2017 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою вул. Новосельського, 69/71 в м. Одесі, зустрівся з ОСОБА_13 та у ході зустрічі останній передав ОСОБА_11 частину раніше отриманої від ОСОБА_14 неправомірної вигоди, яка складала 4 000 (чотири тисячі) доларів США за позитивне вирішення питань з приводу виконавчих проваджень стосовно клієнтів ОСОБА_14

28 вересня 2017 року о 20 год. 16 хв., перебуваючи на автостоянці, що знаходиться біля кафе «Цветок Вероны» за адресою вул. Маршала Бабаджаняна, 17-а в м. Одесі ОСОБА_11 був затриманий працівниками прокуратури Одеської області та УСБУ в Одеській області, а предмет неправомірної вигоди у сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США виявлено у салоні автомобіля його дружини ОСОБА_8 , а саме у автомобілі марки «Тойота», моделі «Рав 4», державний номерний знак НОМЕР_2 .

29 вересня 2017 року ОСОБА_11 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України.

В ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , були виявлені та вилучені документи і грошові кошти, в тому числі, і грошові кошти в сумі 60 000 доларів США, на які ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 02 жовтня 2017 року був накладений арешт і на частковому скасуванні якого наполягає ОСОБА_8 та її представник.

Згідно із ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні...; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_7 надали пояснення, про те, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти у сумі 60 000 доларів США належать ОСОБА_8 та були отримані останньою у вересні 2017 р. від продажу квартири АДРЕСА_2 .

Вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_8 , на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаїв від 27 грудня 2010 року, відповідно до якого за ОСОБА_20 визнано право власності на цю квартиру при розподілі майна подружжя після розірвання шлюбу з ОСОБА_21 .

Факт продажу вказаної квартири підтверджується договором купівлі-продажу, який був укладений 20 вересня 2017 року між продавцем ОСОБА_20 та покупцем ОСОБА_12 . Згідно п.2.1. ціна договору за домовленістю сторін складала 135 300 грн.

Разом з цим, реальна сума, яку отримала ОСОБА_22 від продажу квартири скала 60 000 доларів США.

ОСОБА_22 та її захисник ОСОБА_7 пояснили, що разом з квартирою були продані усі меблі, побутова техніка та паркомісце, в квартирі був зроблений коштовний ремонт, а тому реальна вартість квартири була оцінена нею саме в 60 000 доларів США.

Крім того, ОСОБА_8 пояснила, що вказану квартиру вона продала у зв`язку з тим, що переїхала жити до міста Одеси, так як одружилася на ОСОБА_11 . На гроші, які вона отримала від продажу квартири вона планувала купити своєму малолітньому сину, від першого шлюбу, квартиру у місті Одесі. На думку ОСОБА_8 арешт, накладений на кошти від продажу квартири, яка була її особистою власністю, грубо порушує не тільки її права, а й права її малолітньої дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердила вищевикладені обставини, та показала, що 20 вересня 2017 року вона придбала у ОСОБА_20 квартиру АДРЕСА_2 . Площа вказаної квартири біля 86 кв.м., складається з трьох кімнат, знаходиться в районі Миколаївського зоопарку. Сума правочину, яка зазначена в договорі купівлі-продажу квартири, а саме 135300 грн. була штучно занижена з метою ухилення від сплати обов`язкових зборів та податків при нотаріальному оформлені правочину. Гроші вона передавала особисто ОСОБА_23 в окремому приміщенні, яке розташоване в офісі нотаріуса, купюрами номіналом по 100 доларів США.

З метою перевірки версії сторони захисту про походження арештованих грошових коштів в сумі 60 000 доларів США апеляційним судом були досліджені наступні письмові докази.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу, який був укладений 20 вересня 2017 року, ОСОБА_20 продала ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_2 . Згідно п.2.1. ціна договору за домовленістю сторін склала 135 300 грн.

Згідно з наданою свідком ОСОБА_12 розпискою, ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 60 000 доларів США. Гроші були отримані в повному обсязі. Претензій ОСОБА_24 к ОСОБА_12 не має.

При цьому, відповідно до іншої розписки, яка була додана до апеляційної скарги до апеляційної скарги, ОСОБА_12 при покупці квартири АДРЕСА_2 передала ОСОБА_24 грошові кошти в сумі 60 000 доларів США та також не має до останньою жодних претензій.

Також в судовому засіданні були дослідженні скріншоти (screenshot) з мережі інтернет оголошень продажу вказаної квартири в мережі інтернет, з яких вбачається, шо ОСОБА_24 від самого початку оцінювала свою квартиру в 65 000 доларів США.

Натомість, в судовому засіданні прокурор не надав жодних доказів, які б ставили під сумнів, або спростували версію ОСОБА_8 та її представника щодо походження грошових коштів в сумі 60 000 доларів США, які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, апеляційний суд вважає не обґрунтованими доводи прокурора, про те, що вилучені кошти в сумі 60 000 доларів США, можуть бути предметом неправомірної вигоди, або до них може бути застосована спеціальна конфіскації, оскільки грошові кошти в сумі 4000 доларів США, отримання яких у якості неправомірної вигоди, інкримінуються ОСОБА_11 , були вже вилучені органом досудового розслідування, а відомостей про вчинення ОСОБА_11 інших корупційних правопорушень, прокурор під час апеляційного розгляду не надав.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, відповідно до пояснень прокурора та слідчого, з моменту вилучення грошових коштів, а саме з 02.10.2017 року, був проведений їх огляд, натомість доказів про те, що вони містять на собі сліди злочину не добуто.

В свою чергу апеляційний суд вважає, що дослідженні в судовому засіданні показання ОСОБА_24 , її представника ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_12 та інші докази, які були надані стороною захисту в своїй сукупності є логічними, послідовними, узгоджуються між собою і беззаперечно підтверджують той факт, що вказані грошові кошти були отримані ОСОБА_22 в законний спосіб. Крім того, апеляційний суд дає оцінку і тій обставині, що ОСОБА_8 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, за №0001115 від 17 серпня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, арешт на вилучені кошти в сумі 60 000 доларів не може забезпечити мету такого арешту, передбачену положеннями ч.2 ст.170 КПК України.

В свою чергу вилучені під час обшуку інші грошові коти, походження яких на даний момент досудового розслідування не встановлено та документи можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні та підпадати під інші ознаки речей та документі, передбачених ст.98 КПК України, а тому на них слідчим суддею був обґрунтовано накладений арешт.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

До клопотання слідчого не було додано докази, що обґрунтовують доводи клопотання та необхідність саме такого ступеня втручання у право власності ОСОБА_8 яка в даному кримінальному провадженні не є ані підозрюваною, ані обвинуваченою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про наявність підстав про накладання арешту на грошові кошти в сумі 60000 доларів США, які належать ОСОБА_8 , є необґрунтованими.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США, а саме шість пачок з купюрами номіналом по 100 доларів США, не підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, а також слідчий суддя не дослідив обставини кримінального провадження та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що відповідно до положень статей 409, 410, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого суді та постановлення нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого в частині накладення арешту лише на грошові кошти 15 купюр номіналом 100 доларів США та документи у кількості 8 аркушів.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 02 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та накладений арешт на речі та гроші вилучені при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та накласти арешт на:
1) грошові кошти 15 купюр номіналом 100 доларів США (HF 26370720F; KD 15953369B; AB 51858599L; HB43333850J; HB 95253148G; KB 54965794L; KK 08889197B; HF 22225823F; AE 24648423C; HK 11770301D; BJ 15892958A; KF 13870509A; FH 57406461A; KK 75950329B; LB 23886801G); 50 доларів США (IA 46791799A) загальною сумою 1550 доларів США;

2) документи в кількості 8 аркушів в портфелі з тисненням під шкіру крокодила -
вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вилучені під час проведення обшуку грошові кошти в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США, а саме шість пачок з купюрами номіналом по 100 доларів США повернути власниці - ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4