Справа №487/8165/15-к 28.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/67/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.1 ст.368 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження №0000015 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 15 червня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, неодруженого, з вищою освітою, працюючого викладачем Національного університету кораблебудування ім.Адмірала Макарова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,
учасники судового провадження
прокурори: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачений: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_7
потерпілий: ОСОБА_10
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначено покарання у виді штрафу 25500 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з викладацькою діяльністю на строк 3 роки без спеціальної конфіскації.
Вирішено питання стосовно судових витрат та речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати його у скоєнні кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 вирок скасувати та ухвалити новий вирок яким виправдати ОСОБА_6 у вчинені ним злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає, що оскаржуваний вирок було постановлено судом з порушенням ст.ст. 374, 409, 410, 411 КПК України, він є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки суд допустив неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження в силу наступного.

Зазначає, що відносно ОСОБА_6 відбулась провокація, в ході якої ОСОБА_10 , 20 червня 2015 року, знаходячись у аудиторії університету № 92-а підкинув йому на стіл грошові кошти, які потім працівники правоохоронних органів вилучили під час обшуку. Крім того, ОСОБА_6 , категорично заявив суду, що грошові кошти, які ОСОБА_10 , підкинув йому на стіл він в руки не брав, до моменту коли його вимусили це зробити працівники поліції.

Також, під час проведення обшуку 20.06.2015 року в аудиторії, де був іспит проводилась відеозйомка на відеокамеру, однак цей відеозапис не був наданий до суду органом досудового слідства умисно, оскільки він підтвердив би покази ОСОБА_6 про перебіг подій під час проведення обшуку в учбовій аудиторії.

Обґрунтовуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_6 , суд поклав в їх основу покази та заяву потерпілого ОСОБА_10 ..

Також, суд на підтвердження своїх висновків винуватості ОСОБА_6 , послався на протокол про результати аудіо - відео контролю за особою від 25.06. 2015 року та додатки до нього. Разом з тим захисник вважає що цей доказ є недопустимим. Протокол про результати аудіо - відео контролю за особою з усіма додатками до нього в порушення вимог ст. 290 КПК України не був відкритий слідчим, прокурором. Відкриття та ознайомлення ОСОБА_6 , проходило трохи більше години і він просто фізично не зміг би ознайомитися з усіма матеріалами кримінального провадження.

В ході судового розгляду, одне micro SD 8 GB не було досліджено в судовому засіданні, з невідомих для захисту причин. Інформація, яка малася на ньому не була відкрита, хоча саме на підставі цієї інформації було складено протокол про результати аудіо - відео контролю за особою від 25.06.2015 року і за заявою сторони обвинувачення зазначене micro SD 8 GB є оригіналом запису.

Не може бути визнано допустимим доказом протокол про результати аудіо - відео контролю за особою від 25.06.2015 ще й через те, що дані зазначені в ньому суперечать тій інформації яка записана на двох оптичних дисках формату DVD-R, що є за словами сторони обвинувачення копією, а також двох micro SD 8 GB. А саме день та час проведення аудіо - відео контролю за особою.

Також, захисник вважає, що ОСОБА_6 , працюючи викладачем не є суб`єктом службового злочину а саме кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Подібні діяння повинні кваліфікуватися за ст. 354 КК України тобто за підкуп працівника підприємства, установи чи організації, або за визначених умов, за ч. 2 ст. 183 КК України, тобто за незаконне вимагання оплати за навчання у державних чи комунальних навчальних закладах, але ніяк за ст.368 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі також зазначає, що вироком суду є незаконним та підлягає скасуванню.
Він наводить аналогічні доводи стосовно обставин події, що і його захисник. Стверджує, що відносно нього відбулась провокація, яку організував ректор НУК ім. Адмірала Макарова ОСОБА_11 разом з працівниками правоохоронних органів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом встановлено, що відповідно до наказу ректора НУК ім.Адмірала Макарова ОСОБА_11 за №224к від 12.04.2001 року, ОСОБА_6 прийнятий на посаду доцента кафедри «Технології суднового машинобудування» НУК ім. Адмірала Макарова.
В силу повноважень, наданих йому посадовою інструкцією та нормативними документами розпорядчого характеру, ОСОБА_6 в період навчальної сесії відповідальний за певну ділянку роботи, зокрема, при здійсненні контролю знань студентів у формі іспитів з вищевказаних навчальних предметів, а відтак останній наділений організаційно-розпорядчими функціями.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 постійно обіймає посаду в державній установі, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в період навчальної сесії, відповідно до примітки ст. 364 КК України, останній є службовою особою.
В червні 2015 року (точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, при здійснені підсумкового контролю знань студентів у формі іспиту, в цілях власного незаконного збагачення, повідомив студенту 5 курсу групи №5261м денної форми навчання ОСОБА_10 , що за успішне складання іспиту з дисципліни «Спеціальне та автоматичне обладнання» йому необхідно передати ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 1000 грн.
ОСОБА_10 вважаючи, що невиконання злочинних вимог ОСОБА_6 може призвести до настання шкідливих наслідків для його законних прав та інтересів, а саме у нескладанні іспиту, вимушений був погодитися на злочинні вимоги ОСОБА_6 щодо передачі йому неправомірної вигоди.

20.06.2015 року приблизно о 13:10 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в аудиторії №92-А Машинобудівного інституту НУК ім. Адмірала Макарова, який розташований за адресою: Миколаїв, вул. Скороходова, 5, діючи під контролем правоохоронних органів, виконуючи попередні вимоги ОСОБА_6 , передав, а ОСОБА_6 отримав неправомірну вигоду в розмірі 1000 грн. за успішне складання іспиту з дисципліни «Спеціальне та автоматичне обладнання».

Одразу після одержання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди, в аудиторії було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, які ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_10 в якості неправомірної вигоди для себе за успішне складання іспиту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурорів про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України, суд першої інстанції дав оцінку доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Суд, безпосередньо дослідив зібрані по справі докази, здійснив їх оцінку у повній відповідності до вимог кримінального процесуального закону, встановивши обставини справи з належною повнотою і вірно кваліфікував їх дії.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Доводи в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про невинуватість є безпідставними, оскільки незважаючи на невизнання вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України його винуватість повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 хоча і не визнав свою вину у скоєнні злочину, однак не заперечував, що студент ОСОБА_10 дійсно підходив до нього та просив допомогти здати іспит. 20.06.2015 року він приймав іспит, серед студентів був і ОСОБА_10 .. Стверджує, що грошей у ОСОБА_12 не брав, наявність виявлених у нього грошей пояснює тим, що їх підкинули.

Однак, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що в червні 2015 року був студентом 5 курсу групи № 5261м НУК ім. Адмірала Макарова. На початку семестру він отримав тему курсової роботи з великим обсягом роботи. Підійшов до викладача ОСОБА_6 , щоб дізнатись про можливість здати іспит або перенести його на більш пізнішу дату. ОСОБА_6 йому відповів, що він не зможе здати іспит без курсової роботи, але розуміючи, що без іспиту він може бути позбавлений стипендії, запропонував сплатити йому 400 грн. за іспит та 600 грн. за курсову роботу, яка буде написана та здана без його участі, також сказав, що в нього немає фіксованої суми за вказане і для кожного студента сума грошей різна. Оскільки раніше від інших студентів неодноразово чув, що ОСОБА_6 систематично бере гроші зі студентів за складання іспитів та розуміючи, що без передачі названої ОСОБА_6 грошової суми іспит скласти не зможе, він звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою, надав згоду на співпрацю та передав працівникам поліції особисто належні йому 1000 грн. 17.06.2015 року він знову зустрівся з ОСОБА_6 , і сказав, що на даний час грошей у нього немає, але в день складання іспиту 20.06.2015 року він принесе необхідні 1000 грн. 20.06.2015 року він прийшов до університету та зайшов у аудиторію, де ОСОБА_6 приймав іспит. В аудиторії були студенти, він взяв екзаменаційний білет та сів за другу парту, але ОСОБА_6 запропонував йому пересісти на задню парту, а потім приніс туди відповіді на екзаменаційні запитання, присів поряд з ним і запропонував віддати оговорені гроші, але він відмовився. Після цього, ОСОБА_6 сказав присутнім студентам вийти з аудиторії і заходити по одному. Коли він особисто зайшов до аудиторії і присів навпроти ОСОБА_6 , останній дістав його залікову книжку, відкрив її, забрав гроші у сумі 1000 грн., які перед цим йому передали працівники поліції, поклав їх до своєї папки, а потім поставив у залікову книжку дві оцінки «відмінно». Після цього ОСОБА_6 сказав написати розписку про те, що він здав іспит самостійно. Він написав розписку і пішов з аудиторії.
Доводи сторони захисту про те, що вирок суду ґрунтується лише на показах потерпілого, а вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України є безпідставними.

Дослідивши, всі надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту докази, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги та послався у вироку на підтвердження вини ОСОБА_6 на покази потерпілого ОСОБА_10 . Оскільки, його покази щодо обставин вимагання в нього обвинуваченим неправомірної вигоди та обставин передачі ОСОБА_6 потерпілим 20.06.2015 року особисто грошових коштів, підтверджуються іншими дослідженими судом та наведеними у вироку доказами.

Так, показання ОСОБА_10 щодо обставин передачі ним 20.06.2015 року 1000 грн. неправомірної вигоди ОСОБА_6 підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були запрошені в якості понятих при проведені слідчих дій. В їх присутності працівниками поліції були оброблені грошові кошти та складений протокол, який вони підписали, потім всі на машині поїхали до будівлі університету кораблебудування, що знаходиться на АДРЕСА_2 . Під`їхавши до університету, зайшли до приміщення університету і піднялися до аудиторії. Коли зайшли до аудиторії, то там знаходилися літній викладач та студентка, на столі лежали якісь папки. Слідчий зачитав постанову про обшук, запитав у викладача про наявні у нього грошових коштів і запропонував їх видати. На що викладач витягнув зі свого портфеля грошові кошти та виклав їх, потім вказав, що у його папці також є гроші, які він нещодавно зняв з карточки, дістав гроші з папки та поклав їх на стіл, потім усі грошові кошти перемішав та розклав на столі. При перевірці грошових коштів номіналом 100 грн. частина грошей світилася, також при просвічуванні світилися руки викладача та одяг. Усі слідчі дії фіксувалися на відео. Вони зазначили, що викладач добровільно видав грошові кошти, при цьому з усіма діями працівників поліції погоджувався і не кричав. Ніяких погроз зі сторони працівників поліції на адресу обвинуваченого вони не чули Грошові кошти, банківські картки, які видав викладач були поміщені у спеціальні пакети та запечатані, поняті розписалися на пакетах. Цим викладачем є обвинувачений ОСОБА_6 ..
Свідок ОСОБА_15 , яка знаходилася з обвинуваченим в аудиторії під час вказаних подій, також підтвердила, що в її присутності ОСОБА_6 ніхто не погрожував.

Крім показань потерпілого та свідків вина обвинуваченого підтверджується, даними, що містяться :

- у заяві ОСОБА_10 , на ім`я в. о. прокурора Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_16 , зареєстрованої 12.06.2015 року вх. № 2932, згідно якої викладач НУК ОСОБА_6 , зловживаючи службовим становищем вимагає грошові кошти у сумі 1000 грн. за вдале складання іспиту;
- заяві від 19.06.2015 року, розпискою про отримання грошових коштів заступником начальника СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_17 про отримання грошових коштів від ОСОБА_10 , протоколом огляду (ідентифікації), помітки та вручення грошових коштів від 20.06.2015 року, складеного у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відповідно до яких у вказану дату ОСОБА_10 передав працівникам Заводського РВ власні грошові кошти у сумі 1000 грн., які після перепису купюр, копіювання та помітки були вручені ОСОБА_10 для подальшого їх використання у проведенні негласної слідчої дії у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту;
- висновку експерта від 22.06.2015 року, згідно якого представлені на експертизу грошові засоби (1200 гривень: 12 банкнот номіналом по 100 грн.), серветки з обтираннями з лівої та правої долоні ОСОБА_6 , що були вилучені під час обшуку 20.06.2015 року та аркуш паперу, зі зразком речовини, якою були помічені грошові кошти перед проведенням спеціального слідчого експерименту, містять на своїй поверхні спеціальну хімічну речовину люмінофор, який має між собою спільну родову належність
Як вбачається з протоколу про результати аудіо-відеоконтролю за особою від 25.06.2015 року та аудіозапису розмови, що відбулась між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 20.06.2015 року в аудиторії № 92-а адміністративної будівлі університету, кафедри «Технології суднового машинобудування» за адресою вул. Скороходова, 5 в м. Миколаєві (міститься на Micro- SD 8 GВ інв. № 532 т, 534т та оптичних дисках формату DVD- R інв. № 531т, 533т), ОСОБА_10 повідомляє ОСОБА_6 що приніс 1000 грн., які говорив принести останній. Після передачі грошових коштів ОСОБА_6 заспокоює ОСОБА_10 та каже, що поставив оцінку, а також просить написати заяву на ім`я ректора НУК, яка нікуди не піде за словами ОСОБА_6 , але яка не дасть змоги ОСОБА_10 написати на ОСОБА_6 донос.
Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що аудіо-відео файли, які були досліджені у суді змонтовані та недостовірні не можуть бути прийняти до уваги. Відмінностей між змістом оригіналів, які записані на Мicro- SD 8 GВ інв. № 534т за результатами НСРД щодо ОСОБА_6 та копією, що записана на оптичному диску формату DVD- R інв. № 533т за результатами НСРД щодо ОСОБА_6 судом не встановлено. Зауваження обвинуваченого та захисника, щодо відмінностей між оригіналом та копією не відповідають дійсності, оскільки при повторному дослідженні оригіналу та копії вони між собою збігалися та відмінностей не мали. Будь-яких ознак втручання у цілісність вказаних оригіналу та копії відео та аудіо запису судом не встановлено.
Крім того, вказані докази узгоджуються з іншими доказами, а саме показаннями потерпілого, свідків, висновком експерта, речовими доказами та протоколами вчинення процесуальних дій. Посилання обвинуваченого на те, що на відеозаписах не він, нічим не обґрунтовані та спростовуються вищевказаними доказами.
Згідно протоколу від 25.06.2015 року про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, проведеного на підставі постанови прокурора № 248т від 19.06.2015 року та дозволу Апеляційного суду Миколаївської області від 16.06.2015 року, ОСОБА_10 , який був залучений до проведення негласної слідчої дії, 20.06.2015 року в приміщенні адміністративної будівлі НУК передав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 1000 грн., які знаходилися в конверті, а ОСОБА_6 в ході розмови, вкладає вказані грошові кошти, що дістав з конверту, до пластикової папки.
Обставини отримання коштів 20.06.2015 року ОСОБА_6 від ОСОБА_10 в сумі 1000 грн. також підтверджуються відеозаписом та аудіо записом негласної слідчої дії від 20.06.2015 року, які фактично є додатком до вказаного протоколу та досліджені судом.
Є вірним висновок суду щодо відповідності порядку проведення негласних слідчих дій вимогам ст.223 КПК України, а фіксація їх ходу і результатів вимогам ст.252 КПК України, а також про допустимість доказів, отриманих під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій в цьому кримінальному провадженні.

З протоколу обшуку вбачається, що 20.06.2015 року в приміщенні аудиторії № 92-А в адміністративній будівлі машинобудівного інституту НУК ім.Адмірала Макарова по вул. Скороходова, 5 в м. Миколаєві, під час обшуку, який проводився з 13.30 год. до 14.50 год., в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_6 заявив, що добровільно готовий видати грошові кошти, які знаходяться при ньому. Після чого з портфеля коричневого кольору, який знаходився під столом викладача та рожевої папки, яка знаходилася на столі, ОСОБА_6 виклав на парту, яка знаходилася неподалік його столу, грошові кошти в загальній сумі 5062 грн. з яких 10 купюр номіналом по 100 грн., номери та серії яких збігаються з номерами та серіями зазначеними в протоколі огляду, помітки та вручення грошових коштів від 20.06.2015 року. Знайдені кошти при освітлені спецлампою «Делюкс» люмінесціювали жовто-лимонним кольором та були вилучені і поміщені в спецпакет № 2952543. Також під час обшуку, за протоколом освідування особи, при освітленні долоней рук ОСОБА_6 спеціальною ультрафіолетовою лампою «Делюкс» встановлено, що права долоня люмінесціює жовто-лимонним кольором, при освітлені лівої руки зазначеною лампою встановлено, що пальці лівої руки люмінесціюють жовто-лимонним кольором та проведено змив з правої долоні і долоні лівої руки, які були перенесені на стерильні серветки і поміщено відповідно в спецпакети.

Доводи сторони захисту про неналежність доказу - протоколу обшуку є необґрунтованими. Обшук в приміщенні аудиторії № 92-А в адміністративній будівлі машинобудівного інституту НУК ім.Адмірала Макарова по вул. Скороходова, 5 в м. Миколаєві був проведений з дотриманням вимог ст.ст. 223. 233, 234, 236 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді від 18.06.2015 року, із залученням понятих, в присутності ОСОБА_6 .
Також є необґрунтованими доводи захисника обвинуваченого щодо неналежності та недопустимості доказів, отриманих під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Суд не взяв до уваги доводи сторони захисту про те, що протокол обшуку приміщення аудиторії № 92-а адміністративної будівлі НУК є недопустимим доказом, з підстав того, що під час обшуку проводилася відеозьйомка відеокамерою, але в ході судового розгляду прокурором вказана відеозьйомка надана не була.

Згідно висновку за матеріалами проведення службової перевірки від 27.02.2017 року, затвердженої заступником начальника СУ ГУНП України в Миколаївській області, 20.06.2015 року, під час проведення обшуку по даному кримінальному провадженню проводився відеозапис на цифрову відеокамеру. В подальшому для збереження відео матеріалів з обшуку з відеокамери була вилучена флеш-карта для копіювання інформації, яка містилася на ній. Однак, при поміщенні вказаної флеш-карти в різну комп`ютерну техніку, з`ясувалося, що флеш-карта не відкривалася, знаходилася в несправному стані та інформація стосовно проведення обшуку не збереглася, що стало причиною відсутності відеозапису в матеріалах провадження, в описі та реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Вказане не може слугувати підставою для визнання вище вказаного протоколу недопустимим доказом, так як сам факт проведення процесуальної дії обшуку обвинувачений і опитані судом свідки не заперечують. В протоколі є підпис обвинуваченого і понятих, зауважень до протоколу не було, тому він відповідає вимогам ст. 104 КПК України. Так, негласні слідчі (розшукові) дії органом досудового розслідування проводились відповідно до вимог кримінального процесуального закону, на підставі ухвали слідчого судді. За результатами вказаних слідчих дій були складені протоколи відповідно до вимог ст.104 КПК України.
Крім того, апелянти вказали на незбіг часу в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 25.06.2015 року та протоколі про результати аудіо -, відео контролю за особою від 25.06.2015 року. Вказане суд вважає опискою, оскільки достовірність та послідовність в часі проведення вказаної процесуальної дії підтверджується дослідженими в суді Мicro- SD 8 GВ інв. № 534т за результатами НСРД щодо ОСОБА_6 та копією, що записана на оптичному диску формату DVD- R інв. № 533т за результатами НСРД щодо ОСОБА_6 .

Тому суд першої інстанції об`єктивно визнав дані докази належними та допустимим і послався на них у вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_6 .
Суд всебічно, повно та неупереджено дослідив всі фактичні обставини справи, дав об`єктивну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в одержані службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-яких дій з використанням службового становища і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 368 КК України. А тому доводи захисника щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого є неспроможними, оскільки обвинувачений постійно обіймає посаду в державній установі, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в період навчальної сесії і є службовою особою.

Суд першої інстанції належно перевірив твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та сторони захисту щодо провокації зі сторони ОСОБА_10 , яку організував ректор університету разом з правоохоронними органами.
Так, судом першої інстанції встановлено, що правоохоронні органи приєднались до злочинної діяльності після отримання заяви ОСОБА_10 про вимогу у нього ОСОБА_6 неправомірної вимоги, а не ініціювали її. Дії правоохоронців здійснювались з дозволу і під контролем суду за дотриманням прав та свобод особи, мали характер пасивного спостереження за поведінкою особи в ході проведення негласних слідчих дій, а тому їх дії не можуть вважатись провокативними.

Крім того, судом не встановлено жодних активних дій ОСОБА_10 з підбурювання, провокації ОСОБА_6 до отримання хабара. Роль ректора університету у вказаних подіях взагалі не знайшла підтвердження.

Всі докази, надані стороною обвинувачення та досліджені судом, отриманні в порядку визначеному кримінальним процесуальним законом, в ході досудового розслідуванні були відкриті обвинуваченому та захисникам в передбаченому законом порядку та обсязі, а тому судом вірно визнані достовірними, належними та допустимими, відповідно до вимог ст.85 та ст.86 КПК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що ставлять під сумнів доведеність винності ОСОБА_6 у зазначеному у вироку обсязі злочинних дій, не встановлено. Рішення судом постановлено відповідно вимогам ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому доводи сторони захисту щодо неповноти та неправильності судового розгляду є безпідставними. Наведені вище докази спростовують твердження обвинуваченого про недоведеність його винуватості у скоєні вказаних злочинів, а тому апеляційний суд не має підстав для скасування з цих підстав вироку, тим більш, що апелянти не навили в своїх апеляційних скаргах доказів на підтвердження невинуватості обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника не вказують на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при ухвалені судом першої інстанції вироку стосовно ОСОБА_6 .

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та скасування вироку суду.
Керуючись ст.ст.405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2017 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:
Судді: