Справа № 738/444/18
№ провадження 1-в/738/87/2018
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В:
02 квітня 2018 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що перебуваючи в Менській ВК № 91 він відбув понад 2/3 частини строку, працює, стягнень не має.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити, вказав, що постійно працює, займається спортом. Став на шлях виправлення. Заохочень не має. Було два дисциплінарних стягнення, які на даний час погашені.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. Направив до суду повідомлення, що засуджений ОСОБА_4 звертався до спостережної комісії із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, однак щодо нього справа не розглядалсь, оскільки установа не подала його характеристики.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що у задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити, оскільки засуджений працює не тривалий час, заохочень не має, мав стягнення, характеризується негативно.

Заслухавши пояснення засудженого та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харькова від 24 квітня 2015 року, ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання , яке призначене за вироком Московського районного суду м. Харькова від 24.10.2014 року, більш суворим, яке призначене за даним вироком, остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09.03.2016 року ОСОБА_4 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 12.09.2014 року по 05.12.2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28.08.2017 року ОСОБА_4 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 06.03.2015 року по 10.09.2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З характеристики вбачається, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 12.09.2014 року. Перебуваючи в Харківському СІЗО зарекомендував себе посередньо, порушень вимог встановленого режиму тримання не допускав, порядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. До суспільно корисної праці не залучався, заходи заохочення не застосовувалися.

В Менській ВК № 91 міру покарання відбуває з 26.12.2014 року по 20.02.2015 року. За час перебування в установі зарекомендував себе посередньо. Намагався дотримуватися порядку та умов відбування покарання. Стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.

З 04.03.2015 року по 19.02.2016 року відбував покарання в Харківському СІЗО, де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.

З 19.02.2016 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська ВП № 91». За час відбування покарання в установі зарекомендував себе негативно. Порушував встановлений порядок відбування покарання, за що отримав два стягнення. На даний час встановлений порядок відбування покарання та розпорядок дня установи виконує під контролем.

Був працевлаштований з 16.03.2016 року по 08.04.2016 року на посаді оператора котельні установи, а з 08.04.2016 року по 07.09.2016 року виконував обов`язки робітника котельні установи. До виконання покладених обов`язків ставився посередньо. З 08.11.2016 року по 12.12.2016 року виконував обов`язки робітника з розвантаження дров на котельні установи. До роботи ставився посередньо. Заохочень не мав. На даний час заяви про працевлаштування не подавав, бажання працевлаштуватися не виявляє. Залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення.

Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт».

Враховуючи, що засуджений за час відбування покарання мав два стягнення, беручи до уваги особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення за весь період строку відбування покарання, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1