В обґрунтування скарги зазначив, що постанова прокурора не є мотивованою, оскільки у ній зазначено про неможливість усунення протиріч щодо правомірності або неправомірності обставин складання протоколу загальних зборів ТОВ «Сталь Транс». Поряд із цим, зібраними у кримінальному провадженні доказами доведено, що 13 травня 2009 р. заявник, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як учасники ТОВ «Сталь Транс» не брали участі у загальних зборах. Тому, внесення до протоколу № 13 загальних зборів учасників ТОВ «Сталь Транс» від 13 травня 2009 р. ОСОБА_9 відомостей про їх присутність на зборах та результати голосування є внесенням завідомо неправдивих відомостей. Тим більше, що сам ОСОБА_9 не спростовує факт підписання ним цього протоколу. Зазначені обставини також підтверджені рішенням господарського суду Запорізької області від 2 квітня 2010 р. у справі № 15/92/09, яким задоволено позовні вимоги заявника та інших осіб про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Сталь Транс», оформленого протоколом № 13 від 13 травня 2009 р.
Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження прокурор зазначив, що ОСОБА_9 висунуто обвинувачення як службовій особі, але не враховано той факт, що згідно зі Статутом ТОВ «Сталь Транс» службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, є директор. Прокурором не були перевірені всі обставини, які б відповідно до ст. 364 КК України свідчили про статус ОСОБА_9 як службової особи. У разі встановлення, що ОСОБА_9 не був службовою особою, то це могло потягнути зміну кваліфікації його дій та зміну повідомлення про підозру, а не закриття кримінального провадження.
Також, зазначив, що матеріали кримінального провадження не містять постанови, за якою ОСОБА_6 включено до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні. З наведених підстав просив слідчого суддю скасувати вищезазначену постанову про закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні заявник та його представник підтримали доводи скарги та просили скаргу задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважаючи прийняту постанову законною та обґрунтованою. Зазначив, що ОСОБА_6 було включено до складу групи прокурорів та визначено старшим групи.
Відповідно до статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до вимог статті 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
За приписами частини 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим, прокурором доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
Крім того, відповідно до вимог статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження в справі й обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Листом від 28.11.2017 № 04/2/4-1156-13 ОСОБА_5 повідомлено про закриття кримінального провадження (із направленням копії постанови). Проте, доказів направлення вказаного листа матеріали кримінального провадження не містять.
До суду дану скаргу ОСОБА_5 подав 06.12.2017. Отже, виходячи з дати відправлення повідомлення 28.11.2017, слідчий суддя вважає строк звернення до суду зі скаргою не пропущеним.
Підставами для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень стали заяви потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про підроблення документа та заволодіння їх майном шляхом зловживання службовим становищем, а також безпосереднє виявлення органами досудового розслідування в діях ОСОБА_9 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України.
В подальшому ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, і 16.12.2013 затверджено обвинувальний акт із направленням його до суду.
Ухвалою колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2014 обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 повернуто прокурору.
Підставами для повернення обвинувального акта зазначено його невідповідність п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, його правової кваліфікації за кожним окремо правопорушенням.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.03.2014 ухвала суду першої інстанції залишена без змін.
Після повернення обвинувального акта прокурору, нові докази до кримінального провадження не долучались.
23.11.2017 прокурором було прийнято оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження.
Зміст постанови свідчить, що мотивами для її прийняття було те, що притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 191 КК України ґрунтується лише на твердженні, що протокол загальних зборів є підробленим, висновках експерта за результатами почеркознавчих експертиз, згідно з якими зазначеною особою як головою зборів підписано вказаний протокол та свідченнями потерпілих. Однак, ОСОБА_9 у ході слідства не заперечував факт підписання згаданого протоколу та вважає його правомірним документом. Упродовж досудового розслідування не вдалося усунути протиріччя щодо правомірності або неправомірності обставин складання згаданого протоколу загальних зборів.
Разом із тим, слідчий суддя вважає висновки прокурора не конкретними, оскільки у постанові не проаналізовано жодного доказу, що міститься в матеріалах кримінального провадження, яке налічує біля 7 томів безпосередньо доказів. Крім того, прокурором у постанові не зазначено, в чому полягає протиріччя, яке не можливо усунути, не проаналізовано обставини, за якими складався протокол загальних зборів, не надано оцінку показанням потерпілих з урахуванням рішення господарського суду Запорізької області від 2 квітня 2010 р. у справі № 15/92/09, яким встановлені обставини, що мають значення для кримінального провадження. Зазначене, на переконання слідчого судді, свідчить про передчасність висновку про неможливість усунення протиріч в обставинах складання протоколу загальних зборів.
Крім того, в оскаржуваній постанові прокурор вказує, що ОСОБА_9 висунуто обвинувачення як службовій особі, але не враховано той факт, що згідно зі статутом ТОВ «Сталь Транс» службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями є саме директор товариства.
Разом із тим, даний висновок прокурора не узгоджується із підставою для закриття кримінального провадження, яка зазначена ним у постанові, а саме п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки відсутність суб`єкта злочину обумовлює необхідність закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за наявності для того відповідних підстав.
В цьому контексті слушними є доводи потерпілого, наведені у скарзі, про можливість зміни кваліфікації дій ОСОБА_9 у разі встановлення відсутності складу злочину саме за ч. 5 ст. 191 КК України.
Крім того, у постанові жодним чином не зазначено про підстави для закриття кримінального провадження щодо злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України, докази стосовно цих злочинів у постанові не аналізувались, жодних висновків з їх приводу не зроблено.
Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя дійшов переконання, що постанова прокурора про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст.ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам статті 110 КПК України.
Разом із тим, слідчий суддя зауважує про необґрунтованість доводів потерпілого про неповноважність прокурора, що виніс постанову про закриття кримінального провадження, оскільки постановою від 22.11.2017 ОСОБА_6 визначено старшим групи прокурорів у даному кримінальному провадженні. Відсутність постанови в матеріалах кримінального провадження доводить лише наявність певних недоліків в оформленні матеріалів провадження, але не посвідчує відсутність повноважень ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні як старшого групи прокурорів.
З наведених підстав, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та його направлення для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно ретельно виконати вимоги ухвали слідчого судді, які зазначені у мотивувальній частині, виконати інші необхідні слідчі та процесуальні дії, передбачені КПК України.
Підсумовуючи викладене, скаргу ОСОБА_5 слідчий суддя задовольняє у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 303 309, 376 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 19 січня 2018 р.

Повний текст ухвали оголошений 19 січня 2018 р. о 14:20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1