Справа № 206/6552/17
Провадження № 1-кп/206/117/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" лютого 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001539 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, розлученого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.03.1998 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 142 ч. 3 КК України (ред.1960 р.) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 12.05.1998 року вирок змінено за ст. 142 ч. 1 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі;

- 25.03.1999 року Військовим судом Львівського гарнізону за ст. 241 «А», ст. 42 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 16.01.2004 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 187 ч. 2 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 15.11.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, частково приєднано не відбутий строк за вироком від 16.01.2004 року;

-01.02.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 152 ч.1, ст. 186 ч.2, ст. 70 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 01.02.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 289 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі. Залік з 28.03.2015 року по 21.08.2015 року за ст. 72 ч. 5 КК України;

- 24.02.2017 року Жовтневим районним судом м. Маріуполь Донецької області за ст. 289 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Залік з 09.10.2015 року по 06.07.2017 року за ст. 72 ч. 5 КК України. 06.07.2017 року Апеляційним судом Донецької області за ст. 289 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Залік з 09.10.2015 року по 20.06.2017 року за ст. 72 ч. 5 КК України. Згідно ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 15.09.2017 року не відбутий строк 2 роки 22 доби замінено обмеженням волі згідно ст. 82 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, та знов вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 24.02.2017 року, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі. 06.07.2017 року Апеляційним судом Донецької області засудженого за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_3 засуджено до 6 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Згідно з ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 15.09.2017 не відбутий строк 2 роки 22 доби ОСОБА_3 замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України.

17.10.2017 року, більш точного часу в ході слідства встановити не надалося за можливе, ОСОБА_3 на підставі вищевказаного вироку суду, прибув до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерєва, 5 для відбування покарання у вигляді обмеження волі, де черговим помічником начальника зазначеної установи ОСОБА_5 ознайомлений під розписку з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками, встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи. Також ОСОБА_3 попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі за ст. 390 КК України.
Згідно з Наказом начальника Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)» №871/АГ17 від 21.11.2017 року засудженому ОСОБА_3 21.11.2017 року у період часу з 15.00 годин до 17.00 годин, надано дозвіл на виїзд за межі установи з метою відвідування магазину для придбання продуктів харчування, речей першої потреби та аптеки для придбання ліків.

Так, 21.11.2017 року приблизно о 15:20 годин засуджений ОСОБА_3 в супроводі начальника відділення соціально-виховної роботи №4 Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)» ОСОБА_6 , покинув територію зазначеної установи та прийшов до банкомату ПАТ «ПриватБанк», що розташований в будинку № 112 по вул. Гвая у м. Дніпро, з метою зняття грошових коштів. Після невдалих спроб отримати грошові кошти у зазначеному банкоматі ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_6 приїхав до автовокзалу, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова 10.
21.11.2017 року приблизно о 20.00 годин ОСОБА_3 , знаходячись на території автовокзалу, будучи належним чином ознайомлений з порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, вирішив умисно ухилитися від відбування покарання у виді обмеження волі шляхом неповернення до Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, скориставшись моментом, коли ОСОБА_6 відійшов від нього на відстань близько 15 метрів, порушуючи вимоги Розділу 16 та Розділу 29 п. 2 Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, втік у невідомому напрямку, та в подальшому не повернувся до місця відбування покарання у виді обмеження волі після закінчення строку виїзду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав і показав, що по прибуттю до установи відбування покарання був ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у вигляді обмеження волі, 21.11.2017 року з працівником виправного центру ОСОБА_6 зайшов в кафе, де вони розпивали спиртні напої, потім той його відпустив, і він, напившись, зняв гроші з банкомату та не повернувся до Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)», а наступного дня, коли зрозумів, що накоїв, повернувся до виправного центру.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.

Суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, тобто у неповерненні до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання характеризується посередньо (т.1 а.п. 26), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 390 КК України з застосуванням вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2017 року з застосуванням п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Крім того, враховуючи те, що за вироком Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2017 року до ОСОБА_3 було застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке є його власністю, дане покарання має бути приєднано до призначеного за сукупністю вироків основного покарання, як додаткове покарання.

Так як на думку суду саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, до покарання, обраного ОСОБА_3 за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2017 року і остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з 13.02.2018 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1