Справа № 507/1137/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.10.2017 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Любашівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
12 червня 2017 року біля 20:30 години, ОСОБА_4 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, задля власного збагачення, через вхідну хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металеву хвіртку виготовлену кустарним виробництвом вартість станом на 12 червня 2017 р. складає 465 грн., а також термос об`ємом 1 л вартість якого, станом на 12.06.2017 р. складає 95 грн., а всього спричинив ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 560 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на свій власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення крадіжки, зокрема розповів, що дійсно, із домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 викрав термос та хвіртку.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні злочину, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в інше сховище.
При обранні покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, не одружений, проживає із батьками, раніше не притягувався до кримінально відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, має статус учасника бойових дій, так як в період 2015-2016 рр. перебував в зоні АТО в Доцецькій області, також суд враховує пом`якшуючу обставину, якою визнає щире каяття, обтяжуючі обставини відсутні.
Враховуючи зазначені обставини , суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 достатнім буде покарання, призначене в межах мінімальної санкцій ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.2 ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої запобіжних заходів суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
З а с у д и в :
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно ст.100 КПК України речові докази хвіртку та термос, які згідно постанови слідчого передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити її за належністю.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1