Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
18 січня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 000001, на ухвалу слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Зарічненського ВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Судче Любешівського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 01 січня 2018 року близько 16.00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник на побутовому грунті між ним та співмешканкою ОСОБА_9 , умисно завдав останній один удар коліном в живіт, заподіявши тяжке тілесне ушкодження, від якого ОСОБА_9 померла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про що 03 січня 2018 року ОСОБА_6 оголошено.

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ОСОБА_6 ніде не працює, не має сталих соціальних звязків і обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі від 7 до 10 років, а тому обраний судом запобіжний захід, на його думку, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просять залишити ухвалу слідчого судді без зміни, як законну і обґрунтовану, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

З клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слідує, що слідчим на його обґрунтування вказано про тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , суворість покарання, що йому загрожує, й можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні чи переховуватися від досудового розслідування і суду.
Між тим, відповідно підпункту 1(с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від слідства і правосуддя, враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини у справі W. проти Швейцарії від 26.01.1993 року, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.
Як під час розгляду подання, так і при апеляційному розгляді жодних даних, які б свідчили про тиск ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким скарг на його поведінку у виконком селищної Ради не надходило, що підтверджується довідкою селищної Ради, наявної в матеріалах провадження, на потерпілу чи свідків або перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином не встановлено, як і доказів незабезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків, належної поведінки чи переховування від досудового розслідування. Не навів таких доказів і прокурор в судовому засіданні.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі та суді апеляційної інстанції про те, що підозрюваний ОСОБА_6 є суспільно - небезпечною особою і повинен утримуватися під вартою, є безпідставними, оскільки в судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_6 , який розкаюється у своїх діях, дає показання з приводу оголошеної підозри, не чинить ніяких перешкод досудовому розслідуванню і не порушує умов цілодобового домашнього арешту та покладених на нього судом першої інстанції обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та обрання ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 січня 2018 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом вірно: Суддя ОСОБА_1