АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/732/17 Справа № 703/3584/17 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привільне Солонянського району Дніпропетровської області, без місця реєстрації, без постійного місця проживання, українця, громадянина України, неодруженого, раніше судимого у 2009 році за ч.3 ст.187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, звільнений 19 квітня 2017 року з Райківської виправної колонії Житомирської області №73 по відбуттю покарання, за що судимість не знята та не погашена,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України ,-

в с т а н о в и л а :
Слідчий Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_7 в період часу з 16 години 00 хвилин 21 листопада 2017 року, але не пізніше 10 години 26 хвилин 22 листопада 2017 року, маючи умисел на викрадення, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом розбиття скла вікна в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 проник до вказаного будинку, звідки намагався таємно з корисливих мотивів викрасти майно належне останньому, а саме: ботинки чоловічі та одяг (пять футболок чоловічих, двоє джинсових штанів чоловічих, три флісові кофти чоловічі,спортивні штани, шкіряний ремінець до штанів), однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був виявлений на місці вчинення злочину власником будинку ОСОБА_10

22 листопада 2017 року за вказаним фактом Смілянським ВП ГУПН в Черкаській області внесено відомості до ЄРДР за №0002519 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

В цей же день, о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

23 листопада 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

На обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого правопорушення, слідчий зазначає такі докази: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22 листопада 2017 року, протокол огляду місця події від 22 листопада 2017 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 22 листопада 2017 року, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 23 листопада 2017 року.

При зверненні з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим враховано, що такий не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих майнових злочинів, за що має не зняту та не погашену судимість, не має визначеного та постійного місця проживання, що свідчить про можливість переховування ним від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за інкримінований злочин, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, може продовжувати вести свою злочинну діяльність та вчиняти інші умисні злочини, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України являється тяжким злочином та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, а також те, що підозрюваний будучи раніше судимим, належних для себе висновків не зробив, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, вчинив новий, умисний тяжкий злочин.

Крім того, слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, відтак менш суворий запобіжний захід не достатній для запобігання ризикам.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2017 року скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, не працює, звільнений 19.04.2017 року з Райківської виправної колонії Житомирської області №73 по відбуттю покарання, за що на даний час має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, продовжує вчиняти злочини.

Зазначає, що ОСОБА_7 постійно проживає за межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, в якому здійснюється розслідування кримінального провадження, що ускладнює забезпечення виконання обов`язків, покладених на підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, в разі доведення його вини може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав свою апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, вказавши, що існує надто великий ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може зникнути з метою ухилення від відповідальності, впливати на свідків, вчинити нові злочини.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому підставою для застосування такого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 вказаної вище статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя місцевого суду, постановляючи ухвалу, зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 на даний час перебуває в Смілянській міській лікарні з тілесними ушкодженнями, які не дозволяють йому приймати участь в судовому засіданні у Смілянському міськрайонному суді, яка є обовязковою, та розглянути клопотання за відсутності в строк не пізніше сімдесяти двох годин з моменту його фактичного затримання не представляється можливим.

Відповідно до повідомлення про підозру від 23.11.2017 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України- незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла (а.с. 4).

Колегією суддів встановлено, що надані слідчим до клопотання докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 22.11.2017 року про намагання скоєння крадіжки невідомим чоловіком за адресою АДРЕСА_1 .

- протокол огляду місця події від 22.11.2017 р., в ході проведення якого було виявлено частину сліду низу взуття та майно, а саме: ботинки чоловічі та одяг, перев`язаний ремнем;

- протокол допиту потерпілого від 22.11.2017 р., де було допитано потерпілого ОСОБА_10 , який застав підозрюваного у своєму будинку;

- протокол допиту свідка від 23.11.2017 р., де було допитано свідка ОСОБА_11 , який приїхав до потерпілого за його викликом та бачив підозрюваного, який був на порозі будинку;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочинів, від 22.11.2017 р., згідно з яким був затриманий ОСОБА_7 ;

- повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 23.11.2017 р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 23.11.2017 р.;

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів, оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 злочину, вбачає, що обґрунтованість підозри в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.

Колегія суддів в цілому погоджується частково з позицією слідчого та прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризику того, що підозрюваний може продовжувати злочинну діяльність, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини. При цьому прокурором не надано достатніх даних, що вказують на те, що ОСОБА_7 може намагатися уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Тому, колегія суддів вбачає, що вказаним ризикам може достатньо дієво запобігти такий запобіжний захід як особисте зобов`язання.

Крім цього, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється певна особа, не може бути єдиною підставою для застосування такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою.

Враховуючи указане вище та керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 131, 132, 179, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постанову нову, якою задовольнити клопотання слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язати його:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :