справа № 165/2697/16-к
провадження №1-кс/165/293/18

Нововолинський міський суд Волинської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м. Нововолинськ
встановив:
Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 29.03.2018 року у задоволенні клопотання прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої пркоуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку в приміщенні інтернет-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13.04.2018 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному првоадженні задоволено частково, ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 29.03.2018 року про відмову в накладенні арешту на майно скасовано, та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Згідно відомостей, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 09.12.2016 до чергової частини Нововолинського ВП надійшло повідомлення, про те що працівниками СКП Нововолинського ВП спільно з працівниками Третього міжрайонного відділу управління захисту економіки Національної поліції України встановлено, що невідомі особи організували на території Волинської області діяльність закладів з надання послуг грального бізнесу.
В ході проведення досудового розслідування у вказаному провадженні встановлено, що на території м. Нововолинська діють ряд ігрових клубів, в яких всупереч Закону України «Про заборону грального бізнесу» організовано та забезпечується проведення азартних ігор шляхом надання доступу до ігрових програм через мережу інтернет, що мають на меті можливість отримання виграшу не залежно від волі гравця, можливість внести ставку та отримання виграшу готівкою.
Зокрема, встановлено наявність інтернет-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який надає та забезпечує доступ до проведення азартних ігор, за адресою: АДРЕСА_1 , де невідомі на даний час особи організувати незаконну діяльність, пов`язану з наданням послуг грального бізнесу.
Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 27.02.2018 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому розташований інтернет-клуб « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (Блек піпл) (назва інтернет-клубу зазначалась з показань свідка, який добросовісно помилявся, та на даний час встановлено, що при вході до вказаного інтернет-клубу розміщена вивіска « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), для відшукання та вилучення знарядь та засобів вчинення кримінального правопорушення, а також здобутих внаслідок цього грошових коштів, в тому числі: комп`ютерної техніки, системних блоків, жорстких дисків, моніторів, зовнішніх HDD та флеш-накопичувачів, клавіатур, оптичних маніпуляторів, мережевих кабелів, маршрутизаторів, комутаторів, модемів, платіжних терміналів, серверів, сканерів, аудіо- та відеоапаратури із носіями цифрової інформації, чеків, грошових коштів, документів, інших периферійних пристроїв та обладнання.
Під час проведення 22.03.2018 обшуку приміщення інтернет-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:
-термінал самообслуговування сервісний № 065;
-два папірці із написами «TicketMaxBet» № 3645-9063 та із написом «TicketMaxBet» № 4485-9147.
Власника вилученого в ході обшуку майна досудовим розслідуванням на даний час достовірно не встановлено.
Згідно з рапортом т.в.о. начальника МРВ № 3 УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України ОСОБА_5 від 30.03.2018, під час проведення вищевказаного обшуку ним було вручено повістки про виклик для проведення допиту присутньої на момент обшуку адміністратора інтернет-клубу, з метою встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із гральним бізнесом, а також встановлення власників чи орендарів вилученого майна. Однак, в подальшому вона для проведення допиту не з`явилась.
Жодні інші особи до сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні з відповідними клопотаннями про повернення їм як власникам чи іншим користувачам майна, яке було вилучено в ході обшуку, не звертались.
Зазначає, що стороною обвинувачення вжито всіх заходів задля встановлення власника вилученого в ході обшуку майна, які з об`єктивних причин виявились безрезультатними.
Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено достатньо підстав вважати, що вилучені в ході проведення обшуку в приміщенні інтернет-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , системні блоки та монітори, які зазначені в даному клопотанні, використовувались для надання відвідувачам даного інтернет-клубу доступу до азартних ігор, у зв`язку з чим існує необхідність призначення у кримінальному провадженні необхідних експертиз, для проведення яких необхідно надати вилучену в ході обшуку комп`ютерну техніку.
Вилучений в ході обшуку платіжний термінал самообслуговування використовувався для оплати відвідувачами підпільного ігрового закладу послуг з доступу до азартних ігор, та у ньому можуть знаходитись грошові кошти, отримані від провадження даної незаконної діяльності, а вилучені папірці є квитанціями за оплату даних послуг.
У зв`язку з вищевикладеним, усі вилучені в ході обшуку речі та документи мають або після проведення усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій можуть мати значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а тому виникла необхідність накладення на них арешту.
Приймаючи до уваги вищевикладене, зважаючи на наявність достатніх підстав вважати, що вилучені 22.03.2018 під час обшуку в інтернет-клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , предмети та техніка підпадають під ознаки речових доказів у даному кримінальному провадженні, та існує можливість їх відчуження чи знищення власниками та іншими особами, які можуть бути причетні до злочину, просить накласти на них арешт.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задоволити з підстав, наведених у ньому. Зазначив, що на даний час, у даному кримінальному провадженні підозра та тим більше обвинувачення нікому не оголошені.
Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали додані до клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна повинні бути зазначені: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Слідчим суддею Нововолинського міського суду від 20 квітня 2018 року клопотання було повернуте прокурору для усунення його недоліків, оскільки, всупереч вищезазначеній нормі останнім не було додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном, не додано оригіналів або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а саме витягу з ЄРДР, тощо. Крім того, не встановлено приналежність до майна юридичних та фізичних осіб, які є власниками приміщень за адресою АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання прокурора матеріали, приходить до висновку, що вони ніяким чином не підтверджують підставність накладення арешту на зазначене у ньому майно.
Так, до матеріалів долучені повістки, що не відповідають вимогам ст.137 КПК України, а тому виникає сумнів, що такі повістки взагалі вручалися особам, зазначеним у рапорті.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Щодо осіб, які не є підозрюваними та обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Вивченням матеріалів наданих до клопотання встановлено, що у кримінальному провадженні, жодній особі про підозру не повідомлено, цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи, не заявлено.
Також, прокурором підтверджень того, що вилучене майно за адресою: бульвар Шевченка, 13, м. Нововолинськ, було визнано речовим доказом або воно підлягає конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, стягненню з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, суду також надано не було.
Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Проте, в порушення зазначеної вимоги Закону, прокурором не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин на які він посилається.
У зв`язку з чим, доводи про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
При цьому, задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, які всупереч вимогам ухвали слідчого судді від 20.04.2018 року на даний час не встановлені, що є неприпустимим.
Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».
Згідно ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилучено майна.
Зважаючи на вищевикладене, приходжу до висновку, що недоліки, які зазначені в ухвалі слідчого судді від 20 квітня 2018 року усунуті не були.
Відтак, у судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене в ході проведення обшуку в приміщенні інтернет-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , майно є доказом злочину та те, що воно використовувалось для надання відвідувачам даного інтернет-клубу доступу до азартних ігор.
Відповідно до ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки воно грунтується на припущеннях та не підтверджене належними та допустимими доказами.
Керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 170, 172, 173 КПК України, -
ухвалив:
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя підпис
Слідчий суддя ОСОБА_6