Справа № 740/5187/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/50/2017
Категорія - ч.1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника-адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000880,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровка Красноярського краю Російської Федерації, громадянина України, з базовою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

07.09.2011 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, з врахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 28 грудня 2011 року, за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

21.02.2013 року ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області випробувальний термін був скасований, а засуджений направлений для відбування призначеного покарання у виді 2 років позбавлення волі;

13.06.2014 року ухвалою Полтавського районного суду був звільнений від подальшого відбування покарання на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році»;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року.

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ст. 124 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахований термін попереднього ув`язнення з 08 липня 2014 року по 06 серпня 2015 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, із співвідношенням відповідності одному дню позбавлення волі дорівнює два дні обмеження волі та звільнений від покарання через перевищення строку попереднього ув`язнення фактично призначеному покаранню.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь бюджету м. Ніжина Чернігівської області 8274 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених на лікування потерпілого ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 294 грн. 84 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що 08 липня 2014 року близько 07 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кафе «Закусочна», розташованого на площі ім. М.Заньковецької, 1, в м. Ніжині Чернігівської області, де між ним та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла бійка, під час якої ОСОБА_6 з мотивів неприязних відносин, з метою заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень за допомогою ножа, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно завдав два удари ножем ОСОБА_9 в область грудної клітки зліва та один удар ножем в область шиї справа, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного ушкодження грудної клітки зліва, що не проникає до плевральної порожнини, колото-різаного ушкодження грудної клітки зліва, що проникає до плевральної порожнини без ушкодження органів грудної порожнини, різаної рани шиї справа з пошкодженням грудинно-ключично-сосцевидного м`язу, які були небезпечними для життя в момент заподіянні та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Судом установлено, що 08 липня 2014 року близько 07 год. у приміщенні кафе «Закусочна», розташованого на площі ім. Марії Заньковецької, 1, в м. Ніжині Чернігівської області, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, де між ним та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, за ініціативи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виник конфлікт, який переріс у бійку між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , під час якої ОСОБА_9 першим завдав удару головою в область обличчя ОСОБА_6 , а ОСОБА_6 , захищаючись від протиправних посягань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з перевищенням меж необхідної оборони умисно завдав ОСОБА_9 два удари кухонним ножем в область грудної клітки зліва та один удар ножем в область шиї справа, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного ушкодження грудної клітки зліва, що не проникає до плевральної порожнини, колото-різаного ушкодження грудної клітки зліва, що проникає до плевральної порожнини без ушкодження органів грудної порожнини, різаної рани шиї справа з пошкодженням грудинно-ключично-сосцевидного м`язу, які у своєму комплексі були небезпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_6 кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 перебував у кафе з друзями, під час відпочинку між ним та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 виник конфлікт, а потім бійка. ОСОБА_6 покинув кафе та розмістився на літньому майданчику, однак, з кафе вийшов ОСОБА_11 і почав чіплятись до нього, а потім вибігли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вчинивши бійку. Обвинувачений вирішив поїхати додому на таксі та почув погрозу в свій бік та в бік своїх рідних, тому дорогою вирішив розібратись з кривдниками. Вдома він взяв ніж, у якого обламав кінчик леза, щоб не завдати серйозних ушкоджень, та повернувся до приміщення кафе. На сходах кафе у нього з ОСОБА_10 виникла бійка, і останній застосував щодо нього сльозогінний газ та наніс кілька ударів стільцем. Після цього, він дістав ніж та почав оборонятися, потім завдав порізів на обличчі та руці ОСОБА_11 , а отримавши удар головою в ніс від ОСОБА_9 , наніс і йому 2 ножові поранення в область грудної клітки зліва та 1 ножове поранення шиї справа.

Обвинувачений вказував, що вважав, що нанесені ним удари не могли призвести до тяжких наслідків для життя чи здоров`я.

На думку прокурора, обвинувачений їдучи додому вже мав на меті розібратись з вказаними особами і саме з цією метою взяв ніж, тобто мав умисел на спричинення тілесних ушкоджень. Про відсутність ознак необхідної оборони свідчить тривалий проміжок часу, близько 20 хвилин, який пройшов від початку конфлікту та до його відновлення, а також підготовка знаряддя злочину з повним усвідомленням того, що він його бере саме з метою застосування проти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Наполягає на тому, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки обвинувачений з мотивів неприязних відносин з метою заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень за допомогою ножа, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, умисно завдав три ножові поранення, які у своєму комплексі були небезпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до категорії тяжкого ступеня тяжкості.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який просив про скасування рішення суду, ухвалення нового вироку з перекваліфікацією дій ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 121 КК України та призначення покарання у виді 7 років позбавлення волі, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти аргументів сторони обвинувачення, зазначаючи, що суспільно небезпечне посягання було наявними з боку кількох осіб, а тому ОСОБА_6 змушений був надавати відсіч, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Допитаний під час апеляційного перегляду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що між ним та компанією потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в приміщенні кафе відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_11 його побив. Компанія потерпілого погрожувала, продовжує погрожувати та застосовувати фізичну силу по теперішній час.

08 липня 2014 року близько 07 години, він прибув до кафе без мети розправи, оскільки повинен був їхати на вахту, взяв з собою речі та сумку з їжею, в якій лежав звичайний кухонний ніж, призначений для приготування продуктів харчування. Автомобіль, який повинен був забрати його на площі поблизу кафе, ще не прибув, а тому він вирішив зайти в «Закусочну», де нічого не кажучи, потерпілий ОСОБА_9 головою ударив його в обличчя. До потерпілого знову приєдналися його друзі, а тому він змушений був дістати ножа та розмахувати ним, щоб уникнути побиття.

З прослуханого аудіо запису, вбачається, що допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_9 не заперечував, що він при появі обвинуваченого головою ударив того в обличчя, спрацював інстинкт, а тому доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 вдома взяв кухонного ножа щоб помститися кривдникам, нічим не підтверджені. Навпаки, обвинувачений був один, тоді як з боку потерпілого, додатково приймали участь в побитті обвинуваченого ще дві особи - троє проти одного.

Згідно висновку експерта №279 від 22 вересня 2014 року у потерпілого ОСОБА_9 були вив`ялені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного ушкодження грудної клітки зліва, що не проникає до плевральної порожнини, колото-різаного ушкодження грудної клітки зліва, що проникає до плевральної порожнини без ушкодження органів грудної порожнини, різаної рани шиї справа з пошкодженням грудного ключичного сосцевидного м`язу, які могли виникнути внаслідок дії гострого колото-ріжучого предмету типу ножа були небезпечними для життя та здоров`я в момент заподіянні та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень ( том.1 а. п. 132-135).

Характер тілесних ушкоджень: ножове поранення в груди без проникнення до плевральної порожнини, ножове поранення в груди з проникненням до плевральної порожнини, без пошкодження внутрішніх органів, ножове поранення шиї, свідчать про те, що удари не були сконцентрованими, завдавалися на відстані, відповідають механізму утворення, описаному обвинуваченим, на нього нападали, він оборонявся, завдаючи ударів ножем, не обираючи нападника та місця, куди завдавав поранення.

Виникнення права на необхідну оборону, не пов`язане з наявною можливістю обвинуваченого втекти від того, хто посягає чи звернутися за допомогою до інших громадян, а тому аргументи сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 повернувся в кафе з ножем, щоб помститися за своє побиття, спростовується обставинами, встановленими по справі.

Потерпілий ОСОБА_9 побачивши ОСОБА_6 в кафе, нічого не кажучи, почав бити, у нього спрацював інстинкт нападника. Посяганням визнаються дії особи, якими вона вже заподіює шкоду або створює реальну і безпосередню загрозу заподіяння такої шкоди.

Судово-медичні данні вказують на те, що у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забитої рани волосистої частини голови, струс головного мозку, забій м`яких тканин лівого зап`ястку, забій м`яких тканин передньої черевної стінки, садна тазової ділянки зліва, які могли виникнути від дії тупих предметів по механізму удару, близько 07 години ранку 08 липня 2014 року і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я ( том 1 а. п. 128-131).

Відповідно до ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом і прав інтересів особи, яка захищається від суспільно-небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони, під яким розуміють умисне заподіяння тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

При необхідній обороні тілесні ушкодження нападнику завжди завдаються навмисно. Завдання трьох ножових поранень з різною силою потерпілому, який завдавав ударів обвинуваченому головою, руками, явно перевищували небезпеку посягання та не відповідали обстановці захисту.

Аргументи сторони обвинувачення про розрив у часі між першим побиттям і другим, повернення обвинуваченого до кафе з дому з ножем, не ставлять під сумнів правильність висновків суду про заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 при перевищенні меж необхідної оборони.

Після повернення ОСОБА_6 в кафе, конфлікт знову розпочали друзі потерпілого та потерпілий ОСОБА_9 . При цьому обвинувачений ОСОБА_12 потерпілому та його товаришам не погрожував і не нападав. Першим напав свідок ОСОБА_10 , який застосував сльозогінний газ та ударив стільцем по голові, до нього приєднався свідок ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_9 підійшов до обвинуваченого і нічого не кажучи головою завдав удару в обличчя. У обвинуваченого наявні тілесні ушкодження, він один протистояв трьом особам, які першими застосували до нього фізичну силу.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими Кримінально-процесуальним Кодексом.

Потерпілий ОСОБА_9 на неодноразові виклики в судові засідання суду першої та апеляційної інстанцій не з`являється. Виїхав за межі місця реєстрації і його місце перебування невідоме, що підтверджується численними повернутими судовими повістками та актами про неможливість вручення йому повідомлення про день і час судового розгляду кримінального провадження, невиконаною ухвалою суду про застосування примусового приводу ( том 2 а.п.25-31, 36-44, 49-51, 101, 105, 107).

В силу ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, чого не забезпечила під час апеляційного розгляду, який неодноразово відкладався по причині неявки потерпілого та свідків.

Разом з тим за погодженням із стороною обвинувачення та захисту були безпосередньо дослідженні аудіо записи показань потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 перевірені матеріали кримінального провадження, аналіз яких свідчить про правильну юридичну оцінку дій обвинуваченого судом першої інстанції і безпідставність доводів сторони обвинувачення.

В самій апеляційній скарзі процесуального прокурора викладення фактичних обставин кримінального провадження вказує на те, що ОСОБА_6 перевищив межі необхідної оборони, заподіявши ножем потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Викладення змісту мотивувальної частини вироку з відступом від загального правила, виклад обвинувачення визнаного недоведеним після чого викладення обставин, встановлених судом під час судового розгляду справи, аналіз показань потерпілого свідків, письмових доказів, ніяким чином не вплинуло на законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення. На неї можуть бути подані касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Повний текст ухвали буде проголошений об 11 год. 30 хв. 22 вересня 2017 року.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 .