АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 /796/94/2017 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 286, ч.2, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,
За участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , апелянта ОСОБА_8 ,
розглянувши апеляцію ОСОБА_8 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та матеріали контрольного провадження і додані до апеляції відомості, -
в с т а н о в и л а :
В ході розгляду по суті кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, його захисник ОСОБА_8 подав клопотання про закриття кримінальної справи, мотивуючи тим, що у її матеріалах є ніким не скасована постанова прокурора прокуратури міста Києва від 22 червня 2007 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_9 по цьому ж факту.
Розглянувши вказане клопотання, суд у його задоволенні відмовив, пославшись на те, що, як видно з тексту самої постанови від 22 червня 2007 року, на яку посилається захисник, прокурор не приймав рішення про закриття кримінальної справи взагалі, а скасував постанову про порушення кримінальної справи відносно саме ОСОБА_9 та направив цю кримінальну справу для продовження досудового слідства.
Не погодившись зі вказаним рішенням, захисник ОСОБА_8 подав апеляцію, в якій вказує на наявні, на його думку, фальсифікації кримінальної справи в цілому, процесуальних документів та доказів у ній, вважає, що це рішення суддя прийняв під неправомірним тиском прокурорських працівників і на цих підставах просить оскаржену постанову судді скасувати та закрити кримінальну справу відносно його підзахисного ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді, виступи апелянта на підтримку апеляційних доводів, а прокурорів проти їх задоволення, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами контрольного провадження та додатково наданими апелянтом відомостями, судова колегія визнає наступне.
Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України перебуває у провадженні Подільського районного суду міста Києва і розглядається по суті.
Відповідно до ст. ст. 2361 2368 КПК України 1960 року, в ході досудового слідства могли бути оскаржені до суду постанови: про відмову в порушенні кримінальної справи, про закриття кримінальної справи, про порушення кримінальної справи, та. з урахуванням п. 12 Перехідних положень КПК України 2012 року, у разі проведення досудового розслідуванням за нормами КПК України 1960 року, суд, до якого надійшли такі скарги, мав розглядати їх відповідно до положень саме того кримінально-процесуального кодексу, що, в цьому конкретному випадку, суд і зробив.
Втім, за загальним правилом, згадані скарги на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, порушення кримінальної справи, закриття кримінальної справи могли бути подані до суду лише до початку судового розгляду кримінальної справи по суті, на що не звернули увагу ні захисник ОСОБА_8 , ні суд першої інстанції, приймаючи клопотання до розгляду окремим від розгляду основної справи порядком, приймаючи за цим клопотанням окреме, від розгляду основної справи, рішення.
Насправді ж, КПК України 1960 року прямо передбачав, що подібні клопотання слід було розглядати при попередньому розгляді справи (ст. ст. 237, 248 КПК України 1960 року), до початку розгляду кримінальної справи по суті (ст. 282 КПК України 1960 року), а також перед початком та на завершення судового слідства (ст. ст. 296, 317 КПК України 1960 року), та при вирішенні питань при постановленні вироку (ст. 324 КПК України 1960 року).
У цьому конкретному випадку мова йде про клопотання, яке було заявлене в ході судового розгляду кримінального провадження, отже його не слід було розглядати в порядку ст. 282 КПК України 1960 року, як помилково зробив суд першої інстанції, а лише в порядку ст. ст. 296 чи 317 цього ж кодексу.
В останніх двох випадках, тобто передбачених ст. ст. 296 та 317 КПК України 1960 року, цей кодекс не надавав права апеляційного оскарження постанов по суті подібних клопотань, хоча й дозволяв у ч.4 ст. 296 КПК України 1960 року у разі їх відхилення звертатися з подібними клопотаннями в подальшому, в ході судового розгляду справи по суті.
В силу викладеного, фактично постанова від 21 червня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінальної справи окремому апеляційному оскарженню не підлягає, а скарга на це рішення може бути подана разом зі скаргою на остаточне рішення суду першої інстанції по суті кримінальної справи.
Отже вказана апеляція не підпадає під дію п.3 ч.2 ст. 347 КПК України 1960 року, а тому, відповідно до п.2 ч.4 ст.357 та ч.1 ст. 359 КПК України 1960 року ОСОБА_8 належить відмовити у відкритті апеляційного провадження за його апеляцією.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.4 ст. 357 та ч.1 ст. 359 КПК України 1960 року, судова колегія, -
у х в а л и л а :
Відмовити захиснику ОСОБА_8 у прийнятті апеляції на постанову Подільського районного суду міста Києва від 21 червня 2017є року, якою йому відмовлено в задоволенні клопотання про закриття кримінальної справи.

Судді: