Справа № 359/7723/16-к
Провадження № 1-КП/359/44/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю потерпілої ОСОБА_3 ,
за участю представника потерпілої ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карапиші Миронівського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
10.07.2016 року близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи в АДРЕСА_2 побачив колишню дружину ОСОБА_3 , яка займалася господарським справами на подвір`ї будинку. В цей момент, на ґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно правою ногою наніс ОСОБА_3 удар в район печінки та коли остання впала на ґрунтове покриття, почав наносити удари правою рукою в район голови та обличчя.
Згідно висновку експерта № 77д від 19.08.2016 у ОСОБА_3 мались тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин голови, обличчя, струсу головного мозку, перелому дуги виличної кістки зі зміщенням уламків, переломів передньої, верхньої і задньо-латеральної стінок правого максимілярного синуса.
Всі виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження, в сукупності утворюють черепно-лицеву травму, яка згідно п.2.2 «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
ОСОБА_5 , визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, викладені фактичні обставини не оспорював.
У судовому засіданні ОСОБА_5 , щиро розкаявся та показав, що 10.07.2016 року близько 14 год. 30 хв., він перебуваючи в АДРЕСА_2 побачив колишню дружину ОСОБА_3 , яка займалася господарським справами на подвір`ї будинку. В цей момент, на ґрунті особистих неприязних відносин, він підійшов до колишньої дружини та умисно правою ногою наніс їй удар в район печінки та коли вона впала на ґрунтове покриття, почав наносити удари правою рукою в район голови та обличчя.
Коли зрозумів, що накоїв, було пізно щось виправити.
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані: за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таку кваліфікацію дій ОСОБА_5 , суд вважає правильною.
Тому суд вважає, що ОСОБА_5 , повинен бути засуджений: за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме заумисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні обвинуваченому покарання суд виходить з того, що ОСОБА_5 , виявив щире каяття з приводу вчиненого злочину. Ця обставина у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують його покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше не судимий (а.с.122), на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.123), за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.124), на утримані малолітніх дітей та інвалідів не перебуває, неодружений, пенсіонер за віком, перебуває на лікуванні у Центральному госпіталі терапевтичного відділення (а.с.125-127).
Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує конкретні обставини, тяжкість вчинення злочину, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність та з огляду на всі обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, його перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 , допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, пом`якшуючи обставини.
У судовому засіданні потерпілою ОСОБА_3 , заявлено клопотання про відмову від цивільного позову у повному обсязі. Потерпіла зазначила, що матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_5 немає.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні цивільного позову.
Згідно ч. 1 ст. 368 питання, що вирішуються судом при ухваленні вироку, п. 12) що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Враховуючи відмову потерпілої від цивільного позову, відпали підстави накладення арешту на майно, що належить обвинувачуваному.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. 22, 128, 170, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, ч. 2, ч. 3 ст. 373, ст.ст. 374-376 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, ч. 1 ст. 122 КК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання .
У цивільному позові потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2016 року, а саме : ? частину квартири АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 (свідоцтво про право власності, 9129, 01.03.2005, Бориспільський міськвиконком).
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1