АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1632/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 122 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0013715 від 28.10.2016 щодо обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше неодноразово судимого, останній раз 24 грудня 2013 року вироком

Шевченківського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України

до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 12 жовтня 2016 року близько 23 години з метою здійснення покупок прийшов до магазину «АТБ-Маркет», що по вул. Щусєва, 10 в м. Києві, де побачив раніше знайому ОСОБА_8 , яка була в компанії незнайомих для ОСОБА_6 людей, які перебували у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 підійшов до них та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_8 , під час якого у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 удар ногою в область обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла нижньої щелепи, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад її здоров`я на строк понад 21 добу.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання і призначити його без ізоляції від суспільства.

Вказує, що суд не врахував наявність у нього на утриманні батька інваліда ІІ групи, який не в змозі самостійно себе забезпечувати, те, що він офіційно працевлаштований, має вагітну цивільну дружину, яка потребує його допомоги, відшкодував потерпілій матеріальні витрати понесені через травму і обставини, які пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватостіОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України, нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і є правильним.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вчинив умисний злочин середньої тяжкості проти життя і здоров`я особи, маючи непогашені судимості, в тому числі за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, де додатковим об`єктом є також здоров`я особи, на спеціальних обліках не перебуває, працює за договором, відшкодував завдані збитки потерпілій, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, і правильно призначив йому покарання у виді 1 року обмеження волі, з яким колегія суддів погоджується, як з необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про наявність у нього на утриманні батька інваліда ІІ групи та вагітної цивільної дружини, то дані обставини документально нічим не підтверджені, а тому не можуть бути взяті до уваги колегії суддів.

Доводи обвинуваченого про те, що він офіційно працевлаштований, відшкодував потерпілій матеріальні витрати понесені через травму і обставини, які пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Таким чином, з урахуванням особи ОСОБА_6 , підстав для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року відносноОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4