Справа № 366/2900/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/608/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 24.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
24 жовтня 2017 року. м. Київ.
Колегія суддів судової палати
з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
представників власника майна: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 29 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна; -

в с т а н о в и л а :
26.09.2017 року прокурор Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури звернувся до слідчого судді Іванківського районного суду Київської області з клопотанням, в якому просив накласти арешт на 7 банківських карток та талони на пальне, які були вилучені в ході обшуку від 21.09.2017 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу поліції зони ЧАЕС ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000105 від 26.04.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172, ч.2 ст. 382, ч.3 ст. 191 КК України. В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, на підставі ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області, 21.09.2017 року на ДП «ЦОТІЗ» за адресою: м. Чорнобиль, вул. Карла Лібкнехта, б.10, проведено обшук, під час якого крім речей і документів зазначених в ухвалі слідчого судді, також були вилученні 7 банківських карток на фізичних осіб, а також талони на пальне.

Прокурор вважає, що вказані речі, які не зазначені в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, відповідно до вимог ч.7 ст. 236 КПК України є тимчасово вилученим майном, в зв`язку з чим звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно. Крім цього прокурор зазначає, що тимчасово вилученні речі є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, а тому з метою їх збереження на них необхідно накласти арешт.

Ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 29.09.2017 року в задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відповідно до протоколу про проведення обшуку від 21.09.2017 року з додатками, в ході обшуку крім речей та документів на які надавався дозвіл на проведення обшуку, також були вилученні 7 банківських карток Райффайзен Банк Аваль, 302 та 580 талонів на пальне газ БРСМ, 11 талонів на пальне бензин А-95, які відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України вважаються тимчасово вилученим майном.

При цьому, слідчим суддею було встановлено, що вилученні під час обшуку від 21.09.2017 року банківські картки є власністю Райффайзен банк Аваль та перебувають у володінні фізичних осіб зазначених в клопотанні. Однак прокурор і слідчий в ході судового розгляду не довели, по яким чинникам в розумінні ст. 98 КПК України, вказані картки є речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000105 та в чому полягає ризик, передбачений ст. 170 КПК України в їх збереженні. Крім цього, фізичні особи, що є володільцями вказаних карток не є підозрюваними по вказаному провадженні, а отже їх обмеження в користуванні зазначеним майном може призвести до порушення їх прав.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором і слідчим не доведено можливість використання банківських карток Райффайзен банк Аваль в кількості 7 штук, як доказу у кримінальному провадженні № 0000105, а наслідки арешту майна для фізичних осіб, які володіють зазначеними банківськими картками є нерозумними та неспіврозмірними обмеженнями права власності майна з завданнями вказаного кримінального провадження.

Щодо вилучених під час обшуку талонів на пальне, то слідчий суддя вказує на те, що в наданих до клопотання матеріалах, а саме в протоколі обшуку від 21.09.2017 року відсутні дані про вилучення зазначених в клопотанні талонів на пальне за конкретними номерами, а зазначена лише їх кількість, що позбавляє суд можливості визначити їх процесуальний статус.

Крім цього, вказана в клопотанні мета накладення арешту на вилучені талони, яка полягає в необхідності встановлення джерела їх походження та перевірки законності обліку і використання їх на підприємстві, на думку слідчого судді може бути досягнута без накладення арешту, оскільки кількість пального та номера талонів слідчому відомі, а тому може бути досягнута шляхом проведення інших слідчих дій.

Також слідчий суддя в обґрунтування свого рішення посилається на те, що прокурором і слідчим в судовому засіданні не доведено, що тимчасово вилучене майно, а саме талони на пальне є доказом у кримінальному провадженні № 0000105, а також на те, що вказані в клопотанні обмеження можуть призвести до перешкоджання роботи державного підприємства.

Не погоджуючись з даним рішенням суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити і накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме талони на бензин марке А-95 БРСМ нафта Золоті Ворота у кількості 11 шт. на 10 л. кожний з штрих-кодами, талони на газ БРСМ нафта у кількості 302 шт. на 10 л. кожен з штрих-кодами, талони на газ БРСМ нафта у кількості 580 шт. на 20 л. кожен з штрих-кодами.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, посилаючись на те, що при розгляді клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя в супереч вимогам ст. 85 КПК України визнав належними письмові докази сторони захисту, які на їх думку не мають значення і не входять в предмет доказування у даному кримінальному провадженні, приєднавши їх до матеріалів кримінального провадження, що потягло за собою порушення вимог загальних засад кримінального провадження.

Щодо посилання слідчого судді в обґрунтування свого рішення на неможливість встановлення процесуального статусу вказаних в клопотанні талонів на газ і бензин, то на думку апелянта вказане спростовується самим слідчим суддею, який у мотивувальній частині ухвали чітко зазначив, що талони на пальне вилучено під час обшуку та зафіксовано у протоколі обшуку і ідентифіковано під час огляду речових доказів та зафіксовано у протоколі огляду.

Також прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що їм було відмовлено слідчим суддею у надані належних доказів та приєднанні копій документів талонів на пальне з конкретними номерами кожного талону, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представників власника майна, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, оскільки її доводи вважають не обґрунтованими, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З апеляційної скарги вбачається, що ухвала слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на 7 банківських карток «Raiffaisen Bank Aval» прокурором не оскаржується.

Ч.2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірно вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

За змістом ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що вище зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ відділу поліції зони ЧАЕС ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 00000105 від 26.04.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172, ч.2 ст. 382, ч.3 ст. 191 КК України, щодо вчинення директором ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» ОСОБА_10 грубого порушення законодавства про працю та незаконного звільнення працівників з роботи, невиконання службовими особами ДП «ЦОТІЗ» рішення суду та вчинення службовими особами ДП «ЦОТІЗ» розтрати державного майна шляхом зловживання своїм службовим становищем (а.с. 59-60).

В рамках даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді від 14.09.2017 року органам досудового розслідування надано дозвіл на обшук у нежилому приміщенні, по місцю реєстрації ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження», з метою виявлення та вилучення документів, які можуть свідчити про незаконну розтрату або заволодіння коштами та майном державного підприємства, а також невиконання рішень суду та порушення трудового законодавства, а саме: оригіналів первинних бухгалтерських та фінансово-господарських документів, печаток і штампів, засобів зв`язку, електронних носіїв інформації та комп`ютерної техніки, а також документів щодо кадрових питань (а.с. 56-57).

З клопотання прокурора про накладення арешту на майно вбачається, що 21.09.2017 року в ході проведення обшуку, крім документів та речей зазначених в ухвалі слідчого судді було виявлено та вилучено талони на пальне, які на думку органів досудового розслідування є предметом кримінального правопорушення № 00000105, в зв`язку з чим постановою слідчого СВ Відділу поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області від 22.09.2017 року вони були визнані речовими доказами (а.с. 14-26).

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вилучені під час обшуку талони на пальне, слідчий суддя зазначив, що під час розгляду клопотання ні прокурором, ні слідчим не було доведено можливість використання вказаних талонів, як доказу у кримінальному провадженні № 00000105.

З даним висновком слідчого судді колегія суддів погоджується.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання, на думку колегії суддів також правильно послався на те, що оскільки номера талонів слідчому відомі, вказана слідчим і прокурором мета для накладення арешту на талони на пальне, яка полягає у необхідності встановлення джерела їх походження та перевірки законності обліку та використання їх на підприємстві, може бути досягнута шляхом проведення слідчих дій, без накладення арешту на них, а вказані в клопотанні обмеження можуть призвести до перешкоджання роботи державного підприємства.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що викладенні в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення є немотивованими, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора і знаходить за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 404, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
Ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 29 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4