АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/3029/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/631/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні 21 грудня 2017 року в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001793, 0001040, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор - ОСОБА_7
Обвинувачений - ОСОБА_6
Захисник - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області, не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено:
за ч. 3 ст. 185 КК України строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, та відповідно до п. 2,3, ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов задоволено. Питання з речовими доказами та судовими витратами вирішені.
Згідно обставин кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції, ОСОБА_6 20.03.2016 року приблизно о 23 год. 00 хв. знаходився на території КЗ НСЗШ № 10 по вул.. Некрасова 43А в м. Нікополь Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна КЗ НСЗШ № 10.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 підійшов до приміщення КЗ НСЗШ № 10 по вул. Некрасова 43 А в м. Нікополь Дніпропетровської області, шляхом пошкодження скла у вікні, проник до приміщення комп`ютерного класу вище вказаної школи, звідки таємно умисно, із корисливих мотивів, скоїв крадіжку 8 моніторів «Samsung Intal dual core», вартістю 9700 грн. та клавіатуру вартістю 250 грн., які належать КЗ НСЗШ № 10, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 9950 грн. З місця кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Також, ОСОБА_6 , 15.05.2016 року приблизно о 00-20 год., маючи намір, направлений на викрадення чужого майна, направився на територію Нікопольського регіонального управління водних ресурсів далі Нікопольський РУВР) по вул. Лісова, 3 в м. Нікополь Дніпропетровської області, де підійшов до адміністративного приміщення Нікопольського РУВР та за допомогою кусачок, які заздалегідь підготував для вчинення злочину, відігнув решітку вікна та проник до кімнати інженерно-технічного працівника, де знаходився системний блок та принтер, які належали Нікопольському РУВР та особисте майно, що належало головному енергетику Нікопольського РУВР ОСОБА_9 .
Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, викрав комп`ютер (системний блок) інв.. № 10480002, вартістю 4420 грн., принтер лазерний, марки «Samsung SCX-3205 інв.. № 10480029, вартістю 968 грн., які належали Нікопольському РУВР та 27 одиниць інструменту, а саме: подовжені круглогубці «Wiha W26720» в кількості 3 шт., вартістю 585 грн./шт.., на загальну суму 1755 грн.; бокорізи діелектричні «Wiha W26741» в кількості 3 шт., вартістю 550 грн./ шт., на загальну суму 1650 грн.; пасатижі діелектричні «Wiha W26711» в кількості 3 шт., вартістю 672 грн./шт.. , на загальну суму 2016 грн.; круглогубці вигнуті «512/1 VDEDP-170 ММ.» в кількості 3 шт., вартістю 645 грн./ шт., на загальну суму 1935 грн.; викрутка діелектрична Wiha (W35392) 6.5х150 в кількості 3 шт., вартістю 330грн./шт.., на загальну суму 990 грн.; викрутка діелектрична Wiha (W35391) 5.5х125 в кількості 3 шт., вартістю 302грн./шт.., на загальну суму 906 грн.; викрутка діелектрична Wiha (W35390) 4.0х100 в кількості 3 шт., вартістю 256грн./шт.., на загальну суму 768 грн.; викрутка діелектрична Wiha (W35394) PH2х100 в кількості 3 шт., вартістю 378грн./шт.., на загальну суму 1134 грн.; викрутка діелектрична Wiha (W35393) PH1х80 в кількості 3 шт., вартістю 297грн./шт., на загальну суму 891 грн.; рукавиці діелектричні в кількості 2 пар вартістю 150 грн./пара, на загальну суму 300 грн.,- які передані на відповідальне зберігання з метою проведення високовольтних випробувань згідно договору № 21 від 13 травня 2016 року складеного між Нікопольським РУВР та ТОВ «Енерго Монтаж Сервіс», чим спричинив збитки на загальну суму 17 733 грн., а також, особисте майно, що належало головному енергетику Нікопольського РУВР ОСОБА_9 , а саме: принтер лазерний марки «Samsung ML-1710P», вартістю 850 грн.; роутер «D-link dir-300», вартістю 250 грн.; роутер « Huawei» HG 532e», вартістю 100 грн.; комп`ютерні колонки «Genius SP-G10202 x 5Вт», вартістю 100 грн.; клавіатура « КВ-1806», вартістю 100 грн.; клавіатура «Genius КВ-110x», вартістю 70 грн.; монітор « Philips 226v4lsb2», вартістю 1200 грн.; системний блок «LG», вартістю 2070 грн.; комп`ютерна миша «A4-tech X5», вартістю 69 грн., чим спричинив потерпілому збитки на загальну суму 4 809 грн. з викраденим майном ОСОБА_6 направився до місця свого проживання, проте по дорозі додому, його було затримано працівниками поліції.

Крім того, ОСОБА_6 16.08.2016 року приблизно о 22 год. 30 хв. Знаходився на території КЗ НСЗШ № 10 по вул.. Некрасова 43А в м. Нікополь Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна КЗ НСЗШ № 10.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 підійшов до приміщення КЗ НСЗШ № 10 по вул. Некрасова 43А в м. Нікополь Дніпропетровської області, шляхом пошкодження скла у вікні проник до кабінету директора вище вказаної школи, звідки таємно умисно, повторно, із корисливих мотивів, скоїв крадіжку ноутбуку «Samsung», вартістю 3789 грн., який належить КЗ НСЗШ № 10, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму. З місця кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії обвинуваченого за епізодом крадіжки від 20.03.2016 року вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заступник прокурора Дніпропетровської області просить скасувати вирок, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На думку прокурора, суд надав перевагу загальносоціальним даним про особу засудженого, залишив поза увагою відомості, що характеризують його у плані потенційної суспільної небезпеки. Без належної уваги суду залишились тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, що обвинувачений двічі проникав до навчального закладу. Спричинену своїми діями матеріальну шкоду ОСОБА_6 не відшкодував, працездатний, але не працевлаштовується, заходів до відшкодування завданих збитків не вживав, а тому твердження обвинуваченого про його визнання вини є сумнівним, а висновки суду в цій частині необґрунтованими.
Окрім того, у порушення вимог ст. ст. 65, 75 КК України судом невмотивовано призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, яке є занадто м`яким та недостатнім для його виправлення.
Також, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд не звернув уваги на точні положення ст. 75 КК України, яка застосовується лише у тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які слід послатися у судовому рішенні. Проте суд першої інстанції у своєму рішенні взагалі не зазначив наявність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, дані про особу, дані щодо висновку характеристики ОСОБА_6 та в чому полягає його висновок про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання та доцільності застосування до останнього положень ст. 75 КК України.
В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області, просила її задовольнити у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції, кожен окремо, проти апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області заперечували, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши суддю доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, та відсутність належної мотивації звільнення обвинуваченого від відбування покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо однакового і правильного застосування вказаної норми КК України, які містяться в абзаці 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 25.10.2003 року, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу винного.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України, необхідною умовою прийняття судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є наявність достатніх підстав для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Вказаних вище вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд зазначив про врахування ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, його характеристику, визнання вини.
При цьому, хоча суд і вказав про врахування тяжкості вчиненого злочину, проте, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, фактично не прийняв до уваги, що злочин, у вчиненні якого вина обвинуваченого визнана доведеною, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, окрім того, суд у вироку формально послався, та не дав належної оцінки обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що обвинувачений двічі проникав до навчального закладу, наслідки вчиненого правопорушення, які виразилися у тому, що учні на тривалий час залишилися без комп`ютерної техніки та були позбавлені можливості навчатися інформатиці, заподіяна шкода не була відшкодована обвинуваченим.
Тому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, в тій частині, що судом не в повній мірі були враховані обставини даного кримінального правопорушення, та суд не навів у вироку достатніх і переконливих мотивів про можливість звільнення обвинуваченого від покарання, з випробуванням.
У зв`язку з вищевикладеним, висновки суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі і про звільнення його від відбування основного покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, а тому призначене покарання із застосовуванням ст. ст. 75,76 КК України не відповідає меті покарання і не є необхідним і достатнім для його виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст.409, 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
Вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена ОСОБА_6 і чи повинен він її відбувати, колегія суддів, у відповідності до вимог, передбачених ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання: повне визнання вини та щире каяття, а також те, що заподіяна шкода не відшкодована до теперешнього часу.
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, із його реальним відбуванням.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в силу п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року, в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

Згідно до вимог ст. 376 п. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку, а обвинуваченому у той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді апеляційного суду
Апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4