Справа № 296/6473/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

04 грудня 2017 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката- ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчуються 09 грудня 2017 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор вказав про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Захисник та обвинувачений просять суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, адвоката, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд враховує, що відповідно до неодноразових рішень Європейського Суду з прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належною поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також суд бере до уваги, що докази по даному провадженню в судовому засіданні не дослідженні, а також не допитані потерпілий та свідки. На думку суду перебуваючи не під вартою обвинувачений може вчиняти дії направлені на залякування потерпілого та свідків. Також суд бере до уваги, що обвинувачений не працював та не може забезпечити свої матеріальні потреби.

Виходячи з викладеного суд вважає, що обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід на у виді тримання під вартою на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, строком на 60 діб, а саме по 01 лютого 2018 року, включно.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та СІЗО Житомирської УВП №8.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1