Справа № 640/4256/18
н/п 1-кп/640/576/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, українця, освіти середньо спеціальної, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-
02.04.2014 року ОСОБА_4 , солдатом був призваний за мобілізацією для проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 19.09.2014 року № 46 ОСОБА_4 був зарахований до списків військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператора топогеодезиста відділення управління старшого офіцера батареї 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 БОП зазначеної військової частини.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п. п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
З 19.09.2014 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Про порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проте, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.
22.09.2014 року о 10 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 ) та перебував за своїм фактичним місцем мешкання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 03.05.2017 солдата ОСОБА_4 виключено із списків особового складу вказаної військової частини та звільнений з військової служби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду пояснення проте, що він був зарахований до списків військової частини № НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення, вибув з частини без дозволу, самовільно залишив частину.
У судовому засіданні усі учасники кримінального процесу, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнали недоцільним досліджувати докази по справі, так як обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи.
При цьому суд з`ясував, чи правильно ОСОБА_4 розуміє зміст обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку ОСОБА_4 буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії кваліфікує за ч.3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем / крім строкової служби /, тривалістю понад один місяць / в редакції Закону 2001 року /.
При призначені покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер, ступінь важкості та суспільної небезпеки скоєного, дані про його особу.
В порядку ст. 12 КК України скоєний злочин за ч.3 ст. 407 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначені покарання ОСОБА_4 , суд враховує обставину, що пом`якшує відповідальність, дані про особу, першу судимість, позитивну характеристику, вважає призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст. 75 КК України.
В порядку ст. 76 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрат по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 373 ч 2., 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання 2 / два / роки позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання строком на 2 / два / роки, якщо протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину./
В порядку ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрать по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілою особою, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя -