Номер провадження: 11-сс/785/661/14
Номер справи місцевого суду: 504/916/14-к
Головуючий у першій інстанції Добров
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 , в інтересах заявника ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах заявника ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.06.2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування ухвали слідчого судці Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.03.2014 року про накладення арешту на майно, -

встановила:

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судці Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.03.2014 року задоволено клопотання начальника СВ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль марки «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2 , двигун об`ємом 1190, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 11.08.2002 року Южненським МРЕВ Одеської області на ім`я ОСОБА_7 , заборонивши йому чи іншій особі, розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його.

В мотивування свого рішення слідчий суддя в своїй ухвалі вказав наступне.

19.03.2014 року до Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_9 про те, що в період з 16.03.2014 року по 19.03.2014 року невстановлені особи проникли до будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на території дачного масиву «Тилигул-9», в межах Кордонської сільської ради, звідки таємно викрали майно на загальну суму 5520 грн.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що 18.03.2014 року біля 23.00 годин ОСОБА_10 разом та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , маючи намір на скоєння крадіжки чужого майна, на автомобілі «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належи ОСОБА_7 , під керуванням ОСОБА_12 прибули на територію дачного масиву «Тилигул-9» який розташований в межах Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Знаходячись на території вказаного дачного масиву, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишили автомобіль і пройшли до дачної ділянки, що по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 . Там, використовуючи ножиці по металу, які вони взяли с собою, пошкодивши сітку-рабицю, що огороджувала дачну ділянку, зайшли на подвір`я, де за допомогою «фомки», яку принесли з собою, пошкодили замок вхідних дверей дачного будинку, а потім проникли в середину, звідки таємно та навмисно викрали майно, яке належить ОСОБА_9 на загальну суму 5520 гривень.

19.03.2014 року за добровільною письмовою згодою ОСОБА_13 проведено огляд автомобілю «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вході огляду в салоні якого виявлено викрадене майно, яке належить ОСОБА_9 та інше майно.

Будучи опитаними, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 дали свідчення та пояснили, що окрім крадіжки майна ОСОБА_9 вони скоїли ряд інших крадіжок чужого майна на території дачного масиву «Тилигул-9». При цьому, викрадене майно та знаряддя вчинення кримінальних правопорушень вони перевозили на автомобілі, марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Таким чином, в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню зібрані достатні докази та підстави вважати, що вищевказаний автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, скоєного за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення в житло, що, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Необхідність застосування заходу забезпечення, передбаченого ст. 170 КПК України, є те, що викрадене майно може бути знищено чи відчужено будь-яким шляхом, що позбавить потерпілого можливості забезпечила позов у разі його надання.

Не погодившись з прийнятим слідчим суддею рішенням, ОСОБА_7 в травні 2014 року звернувся до районного суду з клопотанням про скасування зазначеної ухвали про накладення арешту на автомобіль «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.06.2014 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування ухвали слідчого судці Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.03.2014 року про накладення арешту на майно.

На вищезазначену ухвалу слідчого судді суду першої інстанції адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 , подано апеляційну скаргу в якій він просить її скасувати, а також скасувати ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.03.2014 року про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2 , двигун об`ємом 1190, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 11.08.2002 року Южненським МРЕВ Одеської області на ім`я ОСОБА_7 , заборонивши йому чи іншій особі, розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його. В апеляційній скарзі адвокат посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, вказуючи, що особисто ОСОБА_7 нікому ані моральної, ані майнової шкоди не завдавав. Відповідно до повідомлення про підозру від 20.03.2014 року, підозра в скоєні кримінального право порушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, пред`явлена сину ОСОБА_7 ОСОБА_14 , який не є власником зазначеного автомобіля. Санкцією ч.3 ст. 185 КК України конфіскація майна винної особи не передбачена, а ОСОБА_7 не є підозрюваним взагалі. КПК України не передбачено арешт знаряддя при вчиненні кримінального правопорушення. Не передбачено і те, що може бути накладений арешт на майно, як знаряддя при вчинені кримінального правопорушення, яке належить на праві власності іншої особи, при тому, що ця особа не причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 та заявника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про її задоволення, прокурора, який вважав за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін, як таке, що узгоджується з вимогами закону, дослідивши матеріали кримінального провадження та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Оскаржувана ухвала слідчого судді не є належним чином вмотивованою, прийняте суддею рішення не враховує всі обставини справи.

Так, слідчий суддя посилається в оскаржуваній ухвалі на необхідність застосування арешту на майно з метою забезпечення слідчих дій. Одначе, на час прийняття ухвали, 27.06.2014 року, дане кримінальне провадження вже розглядалося по суті в місцевому суді, про що було відомо судді.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арешт майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, яке належить вказаним особам.

Разом с тим місцевому суду було відомо, як на день розгляду клопотання слідчого про накладення арешту, тобто 21.03.2014 року, так і на момент, коли розглядалося клопотання володаря арештованого майна, а саме 27.06.2014 року, про те, що вказане майно обвинуваченому ОСОБА_12 не належить. Законним володарем арештованого автомобіля є батько обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Слідчий в клопотанні про накладання арешту на автомобіль, а також слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі посилається, як на підставу застосування арешту, на необхідність «забезпечення позову».

Між тим, викрадене ОСОБА_12 майно у останнього було вилучено і цивільного позову по справі немає.

Санкцією ч.3 ст.185 КК України конфіскація майна винної особи не передбачається. При тому, що власник заарештованого майна не є винною особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 171 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальнім правопорушенням.

Між тим, вартість заарештованого автомобіля не відома, оскільки автомобіль ОСОБА_7 не оцінювався.

Посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на те, що є підстави вважати заарештований автомобіль знаряддям вчинення кримінального порушення, не є доцільним, оскільки в главі 17 КПК України, на яку в своїй ухвалі посилається слідчий суддя, не передбачено арешт знаряддя злочину, про що також не просить слідчий в клопотанні про накладання арешту

Таким чином, у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах заявника ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.06.2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування ухвали слідчого судці Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.03.2014 року про накладення арешту на майно, скасувати.

Винести нову ухвалу, якою скасувати ухвалу слідчого судді Коммінтернівського районного суду Одеської області від 21.03.2014 року про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2 , двигун об`ємом 1190, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 11.08.2002 року Южненським МРЕВ Одеської області, який належить ОСОБА_7 .

Постанова остаточні і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3