ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, яка укладена між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000213 від 20 липня 2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця який проходить військову службу за контрактом, лейтенанта, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Наказом № 94 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 березня 2016 року, лейтенант ОСОБА_5 призваний на військову службу та направлений для подальшого проходження служби у військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_1 .
07 грудня 2016 року наказом № 412 (по стройовій часині) командира військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира 1 -ї патрульної роти 1 -го патрульного батальйону.
Відповідно до п.п 2.3.1 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, видаються дозволи на придбання перевезення зброї, боєприпасів до неї та вибухових матеріалів і речовин, а саме на бойову нарізну воєнних зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, гладкоствольну вогнепальну зброю, бойові припаси до цих видів зброї.
Відповідно до ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно і неухильно додержуватися всіх правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Крім того, ст. 11, 16, 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України регламентує необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, крім іншого, також такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно- правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовців, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці порушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Відповідно Постанови Верховної ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року затверджено перелік видів майна, яке не може перебувати у власності громадян, до якого входить: зброя, бойові припаси, бойова і спеціальна військова техніка, вибухові речовини й засоби вибуху.
В середині травня 2017 року, більш точну дату встановити не виявилося можливим, лейтенант ОСОБА_5 знаходячись за адресою м. Дніпро, вул. Берегова, побачив предмети, які відносяться до категорії бойових припасів, а саме 48 набої калібру 9 мм, 190 набоїв калібру 5,45 мм та реалізуючи раптово виниклий умисел на придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав їх, вчинивши в такий спосіб придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Тоді ж, лейтенант ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне поводження з бойовими припасами, помістив придбані 48 набоїв калібру 9 мм та 190 набоїв калібру 5,45 мм до власної сумки та того ж дня, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання переніс із собою вказані бойові припаси за місцем свого тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_3 , чим вчинив носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу. З того ж часу лейтенант ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання почав зберігати вказані бойові припаси за вказаною адресою
19 липня 2017 року, у період з 11 годині 25 хвилин до 17 години 20 хвилин, під час проведення обшуку, за місцем тимчасового проживання лейтенанта ОСОБА_5 було виявлено та вилучено 48 набоїв калібру 9 мм, 190 набоїв калібру 5,45 мм, які лейтенант ОСОБА_5 з початку травня 2017 року до 19 липня 2017 року, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зберігав за адресою АДРЕСА_3 .
Таким чином, дії ОСОБА_5 виразилися у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
08 вересня 2017 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри і обвинувального акту у судовому провадженні. Також вказаною угодою сторони погодили покарання відносно ОСОБА_5 який провину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, щиро покаявся у скоєному, є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 58 КК України замінити призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення воді строком один рік на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік з відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків суми грошового забезпечення.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисника ОСОБА_4 і обвинуваченого ОСОБА_5 виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і ОСОБА_5 , та призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 вересня 2017 року укладену між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замінити призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення воді строком один рік на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік з відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків суми грошового забезпечення.

Стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти на користь держави за рахунок проведення експертиз у розмірі 593,22 гривні,790,96 гривень,790,96 гривень.

Речові докази - прозорий пакет із бойовими припасами, а саме 160 набоїв калібру 5,45мм, один сейфпакет із 38 набоями калібру 9 мм та 10 стріляних гільз 9 мм, один сейфпакет з 25 набоями калібру 5,45 та 5 стріляних гільз калібру 5, 45 мм які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів військової частини НОМЕР_1 - передати військовій частині НОМЕР_1 , для знищення

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1