Провадження № 1-кп/734/183/17 Справа № 734/2684/17
іменем України
18 вересня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , курсанта 5 навчальної танкової роти 2 навчального танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
На підставі Указу Президента України від 21.07.2014 № 607 «Про часткову мобілізацію» солдат ОСОБА_4 27.02.2017 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 та цього ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.02.2017 № 44 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 та зарахований на всі види забезпечення.
Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом під час особливого періоду.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 13.04.2017, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом під час особливого періоду, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом під час особливого періоду, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 81 від 13.04.2017 солдата ОСОБА_4 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.
Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 постійно перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався, займався домашніми справами та господарством.
08 серпня 2017 року солдат ОСОБА_4 доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , де був затриманий слідчим в порядку ст. 191 КПК України.
Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім в розташуванні військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) з 13 квітня 2017 року по 08 серпня 2017 року.
18 вересня 2017 року між заступником військового прокурора Деснянського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.
Згідно вказаної угоди заступник військового прокурора Деснянського гарнізону майор юстиції ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання враховуючи ступінь і характер сприяння обвинуваченого під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інтереси суспільства сторони узгодили покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком 3 (три) місяці триманням під вартою на гауптвахті відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 (сел. Десна).
В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між заступником військового прокурора Деснянського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між заступником військового прокурора Деснянського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджене сторонами за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком 3 (три) місяці триманням під вартою на гауптвахті відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 (сел. Десна).
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості від 18 вересня 2017 року між заступником військового прокурора Деснянського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком 3 (три) місяці триманням під вартою на гауптвахті відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 (сел. Десна).
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 08 серпня 2017 року.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1