АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5770/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладеноарешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкритих у ПАТ «А-БАНК» (МФО 307770), що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 11, в частині видатку коштів.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеним в статті 98 КПК України, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, директор ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необгрунтованість та незаконність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що органом досудового розслідування не доведено, що на банківський рахунок ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» в період його діяльності незаконно надходили кошти від інших суб`єктів господарювання, або ці кошти є предметом злочинної діяльності. Додає, що у даному кримінальному провадженні про підозру службовим особам ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» не повідомлялось.

Також апелянт вказує, що слідчий суддя не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину та підлягає арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Далі автор апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що арешт рахунку ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» паралізував нормальну діяльність товариства, що тягне за собою великі збитки в господарській діяльності та фактично позбавляє товариство можливості в подальшому здійснювати свою господарську діяльність в нормальному режимі.
У підсумку директор товариства вказує про відсутність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти товариства «ХАРДІНВЕСТ».
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування пропуску такого строку вказує, що власник майна участі у судовому засіданні суду першої інстанції не приймав, зі змістом оскаржуваного судового рішення ознайомився 30.10.2017 року за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна участі у судовому засіданні не приймав, зі змістом оскаржуваної ухвали слідчого судді ознайомився 30.10.2017 року, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання представника власника майна щодо поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки цей строк пропущений з поважних причин.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0003219, відомості про яке 10.10.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України.
Прокурор відділу процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкритих у ПАТ «А-БАНК» (МФО 307770), що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 11, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання прокурора в межах кримінального провадження № 0003219 про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене в клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання апелянта на те, що органом досудового розслідування не доведено, що на вказаний банківський рахунок в період діяльності ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» незаконно надходили кошти від інших суб`єктів господарювання, слід визнати передчасними, оскільки дані обставини не є предметом розгляду при вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження апелянта про те, що арештовані грошові кошти товариства «ХАРДІНВЕСТ» є предметом злочинної діяльності.

Посилання директора товариства на те, що у даному кримінальному провадженні службовим особам ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» про підозру не повідомлялось, слід визнати необґрунтованими, оскільки увипадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, слід визнати непереконливими, з урахуванням змісту оскаржуваного судового рішення та наявності у матеріалах провадження постанови про визнання речовим доказом від 17 жовтня 2017 року, відповідно до якої майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в тому числі і грошові кошти ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, з посиланням на те, що грошові докази мають доказове значення для встановлення істини по даному кримінальному провадженню, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому мають ознаки речових доказів.

Що стосується доводів з приводу того, що слідчий суддя не обґрунтував наявність підстав для накладення арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), то дані обставини слід визнати необгрунтованими, з урахуванням мети арешту у даному конкретному випадку, а саме забезпечення збереження речових доказів.
Твердження апелянта про те, що арешт рахунку ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» паралізував нормальну діяльність товариства, що тягне за собою великі збитки в господарській діяльності та фактично позбавляє товариство можливості в подальшому здійснювати свою господарську діяльність в нормальному режимі, є необгрунтованими, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце, з огляду на ненадання апелянтом, всупереч вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, відомостей про повне блокування роботи товариства.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта стосовно відсутності правових підстав для накладення арешту на грошові кошти товариства, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Поновити директору ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкритих у ПАТ «А-БАНК» (МФО 307770), що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 11, в частині видатку коштів, залишити без змін, а апеляційну скаргудиректора ТОВ «ХАРДІНВЕСТ» ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4