490/4715/17
н/п 1-кп/490/688/2017

У Х В А Л А
у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.3 ст.369,ч.2 ст.303 КК України,
З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
До обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 12 лютого 2018року.
Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор під час вирішення вказаного питання вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що ризики, задля запобігання яких до нього застосовані вказані запобіжні заходи станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.
Захисники вважають за необхідне змінити запобіжний захід на домашній арешт, так як судом майже досліджені всі докази по справі, ОСОБА_3 не зможе впливати на слідство, тобто, зменшились ризики, крім того, обвинувачений потребує медичної допомоги.
Обвинувачений підтримав думку своїх захисників. Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися. Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, є обґрунтованим вважати, що існує ризик, що перебуваючи на свободі обвинувачений може ухилитись від суду, та може незаконно впливати не свідків, які на даний час не допитані, що є підставою для продовження строку тримання під вартою.
Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні та судом при продовженні запобіжного заходу, та на день розгляду справи ці ризики не зменшились, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим.
Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
Доводи обвинуваченого та їх захисників про те, що на даний час ОСОБА_3 потребує медичної допомоги, якої не може отримати в умовах СІЗО, не підтверджені доказами. Надана виписка із історії хвороби № 5804/1050 станом на 19.06.2014 року не підтверджує стан здоров`я обвинуваченого на час розгляду кримінального провадження.
У зв`язку із викладеним, клопотання обвинуваченого та його захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.183,194,199,331 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні копотання обвинуваченого та його захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який, відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 02 квітня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1