Справа № 382/387/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/22/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 01.03.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 березня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисника - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 5 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Красний Луч Луганської області, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, -

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та застави.

В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що при невстановлених слідством обставинах та в невстановлений час незаконно придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб-концентрат з макової соломи, який незаконно зберігав, сховавши біля зупинки громадського транспорту на 98 км автошляху «Київ-Харків», з метою подальшого незаконного збуту. В подальшому 5 вересня 2015 року о 12 годині 13 хвилин ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи спеціальні домовленості щодо ведення розмов із застосуванням умовних слів і словосполучень, в телефонному режимі, використовуючи телефонний номер оператора ПрАТ «МТС» НОМЕР_1 , повідомив про готовність збути наркотичний засіб- концентрат з макової соломи ОСОБА_13 який попередньо надав правоохоронним органам добровільну згоду на придбання наркотичних засобів у ОСОБА_10 .. ОСОБА_10 05.09.2015 року в період з 13 години 59 хвилин по 16 годину 05 хвилин в телефонному режимі, продовжуючи використовувати вищевказаний телефонний номер, повідомив ОСОБА_13 про необхідність залишення коштів у сумі 1500 грн. за придбання наркотичного засобу-концентрату з макової соломи на узбіччі автошляху «Київ-Харків» біля відбійної огорожі 98 кілометру. На виконання вказівки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 залишив вказану суму грошових коштів у визначеному місці, повідомивши про це останньому, який в свою чергу у телефонній розмові повідомив про місцезнаходження наркотичного засобу. Після чого, ОСОБА_13 прибув у зазначене ОСОБА_10 місце, а саме, до зупинки громадського транспорту, розташованій на 98 км. автошляху Київ-Харків, де знайшов залишену ОСОБА_10 пачку з-під цигарок «Прилуки», у якій знаходився поліетиленовий пакет з речовиною, яку ОСОБА_10 незаконно збув та яку того ж дня вилучено у ОСОБА_13 співробітниками міліції. Згідно висновку експертизи, речовина, вилучена у ОСОБА_13 , 05.09.2015 року, містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено-концентрат з макової соломи, що в перерахунку на суху речовину становить 4,4575 г. Відповідно до списку № 1 Таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, концентрат з макової соломи являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Також ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, продовжуючи протиправну діяльність, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та в невстановлений час придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб- концентрат з макової соломи, який незаконно зберігав, сховавши біля відбійної огорожі на 95 км. автошляху Київ-Харків, з метою подальшого незаконно збуту. 21.09.2015 року ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу, в телефонному режимі, використовуючи телефонний номер оператора ПрАТ «МТС» НОМЕР_1 , із застосуванням умовних слів і словосполучень, повідомив про готовність збути наркотичний засіб-концентрат з макової соломи ОСОБА_13 , який попередньо надав правоохоронним органам добровільну згоду на придбання наркотичних засобів у ОСОБА_10 , з метою викриття його злочинної діяльності. 21.09.2015 року, в період з 17 години 42 хв. по 18 годину 05 хвилин ОСОБА_10 в телефонному режимі повідомляючи ОСОБА_13 про місце зберігання та спосіб оплати за особливо небезпечний наркотичний засіб-концентрат макової соломи, вказав останньому прибути до відбійної огорожі, розташованої біля дорожнього знаку з написом «95» автошляху Київ-Харків у Яготинському районі Київської області, де за грошові кошти в сумі 1500 грн. незаконно збув ОСОБА_13 речовину, яка знаходилась у поліетиленовому пакеті, поміщеному в коробку з написом «Волвіт», та яку того ж дня вилучено у ОСОБА_13 співробітниками міліції. Згідно висновку експертизи, речовина, вилучена у ОСОБА_13 21.09.2015 року, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено-концентрат з макової соломи, що в перерахунку на суху речовину становить 3, 1077 г. Відповідно до списку № 1 Таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, концентрат з макової соломи являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Крім цього, ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що він, продовжуючи протиправну діяльність, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та в невстановлений час незаконно придбав у невстановленої особи наркотичний засіб-опій ацетильований та незаконно зберігав його за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту. 23.09.2015 року в період з 6 години по 9 годину 30 хвилин, в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 за вказаною адресою співробітниками міліції виявлено та вилучено рідину, яка знаходилася в скляній пляшці з написом «Гівалекс». Згідно висновку експертизи, рідина коричневого кольору, вилучена 23.09.2015 року за місцем проживання ОСОБА_10 , містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено-опій ацетильований, що в перерахунку на суху речовину становить 1,1660 г. Відповідно до списку № 1 Таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, опій ацетильований являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Виправдовуючи ОСОБА_10 , суд у вироку зазначив, що жодних належних доказів вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, стороною обвинувачення надано не було. Зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що до прийняття рішення про проведення оперативної закупки 5 вересня 2015 року і на час її проведення взагалі були відсутні будь-які об`єктивні дані про протиправну діяльність ОСОБА_14 , пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів, що свідчить про провокацію злочину. Крім того, суд вважає, що сам факт виявлення в домоволодінні ОСОБА_15 наркотичного засобу не може свідчити про його належність ОСОБА_10 , як і висновок судово-хімічної експертизи.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що суд першої інстанції однобоко дослідив докази, надані сторонами під час судового розгляду, зайняв позицію захисту, та відкинув докази сторони обвинувачення. Зазначає, що судом не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_16 та не допитано свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Також зазначає, що судом не було наведено, які саме права чи свободи було порушено під час проведення слідчих дій. Крім того, зазначає, що суд безпідставно відкинув протокол обшуку від 23.09.2015 року як доказ по справі.

В запереченнях, які надійшли до суду, захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, думки обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За встановлених фактичних обставин справи, виходячи із закріпленого в ст. 63 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог ст. ст. 370, 373 КПК України про те, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про невинуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому було інкриміноване.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому засіданні перевірив усі зібрані на досудовому слідстві докази, на підставі яких ОСОБА_10 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, надавши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_10 зазначеного кримінального правопорушення.

Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення, суд першої інстанції навів мотиви, за яких взято до уваги одні докази та відкинуто інші і обґрунтовано дійшов висновку про його виправдання.

Вирок суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно обвинувачення ОСОБА_10 обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинених повторно, а також у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах, вчиненому повторно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачення щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 по епізоду придбання, зберігання та збуту наркотичного засобу 5 вересня 2015 року ґрунтується на результатах проведення негласних слідчих дій оперативній закупці наркотичного засобу залегендованою особою ОСОБА_13 та аудіоконтролю.

Проте, протокол огляду грошових купюр від 5 вересня 2015 року (т.2 а.с.33-34) не містить відомостей про походження вказаних вище грошей і в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження про видачу працівникам ВБНОН розходів спеціального призначення для проведення оперативних закупок. Окрім того, як зазначено судом першої інстанції, прокурором не надані такі відомості і під час судового засідання. На неодноразові запити Яготинського районного суду до СУГУ Національної поліції в Київській області, начальник відділу ГУНП в Київській області ОСОБА_19 06.04.2017 року надіслав лист, з якого вбачається, що кошти на проведення оперативно- розшукових заходів отримувались підрозділом УБНОН в серпні 2015 року в сумі 10000 грн., але визначити на які безпосередньо кримінальні правопорушення вони були використані немає можливості.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, основним доказом органу досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є показання залегендованої особи ОСОБА_13 . Проте, прокурор у судовому засіданні пояснив, що допит вказаного свідка є неможливим, оскільки неможливо встановити його місце перебування. Неможливість допиту вказаного свідка, за відсутності у матеріалах документального підтвердження походження коштів ставлять під сумнів результати проведення негласних слідчих дій.

Тому під час розгляду справи в суді першої інстанції, суд, з дотриманням вимог п.d ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і КПК України намагався здійснити допит вказаного свідка, однак, не мав такої можливості, через його неявки на судові виклики, не забезпечення його явки прокурором, який пояснив, що допит вказаного свідка є неможливим, оскільки неможливо встановити його місце перебування. А тому, виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, закріпленого ст. 23 КПК України, суд першої інстанції обґрунтовано відкинув показання вказаного свідка, як доказ обвинувачення у всіх процесуальних документах, на які є посилання у кримінальному провадженні, оскільки сторона обвинувачення не виконала вимог ч.3 ст.23 КПК України, згідно якої сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у протоколі огляду та видачі грошових купюр від 05.09.2015року (т.2, а.с.33 ), додатку до протоколу огляду та вручення грошових купюр від 05.09.2015року (т.2, а.с.34 ), фотознімків грошових купюр (т.2, а.с.36-38), протоколі огляду покупця від 05.09.2015року (т.2, а.с.35), протоколі огляду особи від 05.09.2015року (т.2, а.с.39) відсутні підписи залегендованої особи ОСОБА_13 .

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було допитано свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , колегія суддів вважає надуманими, оскільки свідок ОСОБА_17 на виклики суду не з`являвся, а ухвала суду першої інстанції про привід свідка ОСОБА_18 від 26 квітня 2017 року виконана не була, та прокурором не було вжито будь-яких заходів щодо забезпечення прибуття свідка до суду. Допит свідка ОСОБА_17 виявився неможливим через невірне встановлення під час досудового розслідування його адреси, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. Зазначені обставини позбавили суд перевірити показання вказаних свідків.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не були очевидцями збуту ОСОБА_10 . ОСОБА_13 наркотичного засобу.

Крім цього, з відеозапису контрольної закупки від 05 вересня 2015 року не видно які кошти використовує ОСОБА_13 під час закупки, не зафіксовано обличчя останнього, передачу коштів, вилучення придбаного наркотичного засобу. Також на відеозапису не зафіксовані будь-які дії ОСОБА_10 . З запису вбачається, що ОСОБА_13 виходить з автомобіля, забирає біля зупинки, пачку з-під сигарет «Прилуки», яку він одразу обирає серед інших предметів, хоча на аудіозаписах телефонних розмов за його участю немає будь-яких відомостей про те, в чому буде знаходитись наркотичний засіб.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріали справи свідчать про те, що до прийняття рішення про проведення оперативної закупки 5 вересня 2015 року і на час її проведення взагалі були відсутні будь-які об`єктивні дані про протиправну діяльність ОСОБА_10 , пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів, що також дає підстави вважати, що мала місце провокація злочину.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачення щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 по епізоду незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичного засобу 21 вересня 2015 року ґрунтується на результатах проведення негласних слідчих дій оперативній закупці наркотичного засобу залегендованою особою ОСОБА_13 та аудіоконтролю.

Проте, протокол огляду грошових купюр від 21 вересня 2015 року (а.с. 41 том 2) також не містить відомостей про походження вказаних грошей і в матеріалах справи відсутні документальне підтвердження про видачу працівникам УБНОН розходів спеціального призначення для проведення оперативних закупок. Також у протоколі огляду та видачі грошових купюр від 21.09.2015 року (а.с.41 том 2), додатку до протоколу (а.с.42 том 2), протоколі огляду покупця із фототаблицями (а.с. 43-45 том 2), протоколі огляду особи від 21.09.2015 року (а.с. 46 том 2) відсутні підписи залегендованої особи. На спецпакеті № 2526513, куди поміщалась вилучена у ОСОБА_13 речовина 21.09.2015 року, оглянутого у судовому засіданні, також відсутній його підпис та підпис понятих.
Виходячи з наведеного, без допиту в суді першої інстанції залегендованої особи ОСОБА_13 неможливо встановити чи приймав він участь у контрольній закупці та яким чином відбувалися події під час її проведення, а також перевірити достовірність вищевказаних доказів.
Крім того, з протоколу огляду та видачі грошових купюр від 21 вересня 2015 року із додатком, протоколу огляду покупця від 21.09.2015 року із додатком, протоколу огляду особи від 21.09.2015 року вбачається, що протоколи складені за участю понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , підписи котрих відсутні на спецпакеті № 2526513, куди поміщалася вилучена у ОСОБА_13 21.09.2015 року речовина.
Як вже було зазначено раніше, допит вказаних свідків як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду виявився неможливим через невірне встановлення під час досудового розслідування адрес свідків та невиконанням ухвали суду про привід свідків і не забезпеченням стороною обвинувачення їх прибуття до суду першої інстанції та в суд апеляційної інстанції.
Крім цього, з відеозапису контрольної закупки від 21.09.2015 року не видно, які кошти використовує ОСОБА_13 під час закупки, не видно обличчя останнього, передача коштів, вилучення наркотичного засобу також не фіксувались. Відеозапис не містить будь яких даних про те, що збут наркотичного засобу відбувався за участю ОСОБА_10 .
Також, з матеріалів контрольної закупки, а саме, з протоколу огляду особи від 21.09.2015 року (а.с. 46 том 2) у ОСОБА_13 вилучено пачку з-під ліків (без зазначення назви) з пакунком з речовиною темного кольору, який за висновком хімічної експертизи є концентратом з макової соломи, (а.с. 198-200 том 1). Проте, у протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 21.09.2015 року (а.с.47 том 2) зазначено, що в результаті контрольної закупки ОСОБА_13 збуто опій ацетильований об"ємом 5 гр. за ціною 1500 грн., тобто інший наркотичний засіб.
Враховуючи наведене, докази, які здобуті по факту незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичного засобу від 21 вересня 2015 року здобуті з порушенням вимог КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачення щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 по епізоду незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу- ацетильованого опію у великих розмірах, вилученого під час обшуку 23 вересня 2015 року ґрунтується на: протоколі огляду та видачі грошових купюр від 5 вересня 2015 року, (т.2 а.с.33-34); протоколі огляду та видачі грошових купюр від 21.09.2015 р. з додатком, (т.2 а.с. 41-42); на показаннях свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , які були понятими під час проведення обшуку по АДРЕСА_1 ; на висновку судово-хімічної експертизи від 23 вересня 2015 року № 2-02/1261 (а.с.206-208 том 1), протоколі огляду від 8 жовтня 2015 року спецпакету № 0625658 з грошовими коштами, вилученими під час обшуку по АДРЕСА_1 (а.с. 48-49).

Проте, зазначені докази визнано судом першої інстанції неналежними та недопустимими доказами винуватості ОСОБА_10 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_20 є надуманими, оскільки з їх показів вбачається, що речі, вилучені під час обшуку, були знайдені не в їх присутності. Як вбачається з матеріалів справи та вироку суду, вказані свідки не пам`ятають точних подій обшуку, в зв`язку з чим їх покази є сумнівними та такими, що не можуть бути покладені в основу вироку.
Згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив у вироку, що надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ґрунтуються на припущеннях, є неналежними та недопустимими, зібрані без урахування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право особи на справедливий суд, що передбачає обов`язок правоохоронних органів діяти з додержанням прав і основоположних свобод людини, не зважаючи на важливість мети, яка при цьому переслідується.

Органом досудового розслідування не встановлені, прокурором не надані суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції належні та допустимі докази для доведення винуватості ОСОБА_10 і вичерпані, на переконання колегії суддів, можливості їх отримання відповідно до ст. 6 Конвенції, рішень Європейського суду з прав людини - справи «Раманаускас проти Литви», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Делькур проти Бельгії»,«Худобін проти Росії», «Ваньян проти Росії», вимог КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Коробов проти України» зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні прокурором стосовно ОСОБА_10 не здійснено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд всебічно та повно дослідив докази по справі, дав їм належну оцінку в їх сукупності і дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому законно, з врахуванням вимог ст. ст. 373, 374 КПК України, ухвалив виправдувальний вирок.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 5 вересня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Суддя: Суддя: Суддя: