справа № 1-292/11
провадження № 1-о/691/2/17
У Х В А Л А

28 листопада 2017 рокум.Городище

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду заяву ОСОБА_7 , засудженого вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України до довічного позбавлення волі про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, -

встановила :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року та направити матеріали кримінальної справи № 1/292/11 на новий розгляд до суду першої інстанції.

У якості нововиявлених обставин ОСОБА_7 вказує на неправильність кваліфікації його дій, тобто неправильне застосування судом першої інстанції норм кримінального законодавства, що підтверджується постановою Верховного Суду України від 9 листопада 2015 року та рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України».

У судовому засіданні, засуджений ОСОБА_7 заяву підтримав та зазначив, що Верховний Суд України у справі по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст. 115 КК України, встановив подібні обставини, як і в справі по обвинуваченню ОСОБА_7 , однак дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ст. 121 КК України. Засуджений вважає, що Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області неправильно кваліфікував його дії як умисне вбивство, оскільки засуджений не мав на меті вбивати потерпілого.

Захисник ОСОБА_6 підтримав доводи засудженого та просив задовольнити подану ним заяву.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволені поданої заяви, вказавши, що засуджений ОСОБА_7 не навів обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі суду та особі, яка звернулася із заявою.

Заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного.

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року, ОСОБА_7 засуджений за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, до довічного позбавленні волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 року та ухвалою

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних, справ від 17.12.2013 року, вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року, залишений в силі.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення хвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При розгляді заяви, засуджений ОСОБА_7 посилався на п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, тобто на наявність інших обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою під час судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_7 не є нововиявленими, оскільки останній фактично оспорює прийняте судом рішення щодо кваліфікації його дій. Однак, оспорювання судового рішення, за нормами КПК України, здійснюється в апеляційному та касаційному порядку, а не в порядку провадження за нововиявленими обставинами.

Крім цього, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України» прийнято 12.06.2008 року та мало бути відомо суду і особі, що звернулася із заявою про перегляд судового рішення, оскільки справа по обвинуваченню ОСОБА_7 розглядалася у 2012 році.

У справі «Яременко проти України (№2)», рішення Європейського суду з прав людини прийнято 30.04.2015 року, тобто, на момент розгляду справи по обвинуваченню ОСОБА_7 у 2012 році, ці обставини не існували, а тому не могли та не повинні були враховуватися судом, що розглядав справу.

Крім цього, у справах «Яременко проти України» та «Яременко проти України №2», предметом розгляду Європейським судом з прав людини були обставини катування останнього та прийняття судом доказів, отриманих під час катування та з порушенням права на захист.

У той же час ОСОБА_7 , у ході розгляду заяви за нововиявленими обставинами, зазначив, що катування стосовно нього не застосовувалося, а він лише не згідний з кваліфікацією його дій у вчиненні умисного вбивства.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що заяву засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 369-372, 459, 467 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області, протягом 7 днів, з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3