У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"11" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

провівши відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005653 від 23.04.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк Ростовської області Російської Федерації, громадянки Російської Федерації, офіційно не працюючої, без постійного місця проживання в місті Києві, раніше не судимої,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою, мотивуючи тим, що вони обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким. Крім того, наявні ризики відповідно до ст.. 177 КПК України.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити обвинуваченим запобіжний захід на непов`язаний з тримання під вартою, оскільки ризики, які існували при обранні запобіжного заходу вже відпали, вказали, що клопотання прокурора не обґрунтовано.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку захисника та просила змінити їй міру запобіжного заходу на більш м`яку, запевнила, що не буде переховуватись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього та просив змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 .

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 міри запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Запобіжний захід до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжному заході у виді тримання під вартою на даний час відпала.
При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачає покарання на строк до 7 років позбавлення волі, не працює, а тому приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може ухилитись від суду, незаконно впливати на осіб, які підлягають виклику в судове засідання для допиту, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому в вину діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки останнього.
Також суд, приймаючи рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні Європейського суду з прав людини, від 18 березня 2008 року, у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Враховуючи норми кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим діянь та наслідки їх вчинення, суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який.
При вирішення клопотання прокурора щодо продовження строку обвинуваченій ОСОБА_6 , судом враховується той факт, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Статтею 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вказані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Натомість, мотиви, наведені захисником, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 має допустиму репутацію та стійкі соціальні зв`язки, які дають змогу суду прийти до висновку про можливість запобігання встановленим слідчим суддею ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим остання підлягає зміні.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_6 без прийняття судом рішення по суті висунутого йому обвинувачення перебуває під вартою майже 5 місяців, суд приходить до висновку, що подальше утримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою не викликано необхідністю і міра запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання забезпечить її належну процесуальну поведінку. Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченої перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступеню тяжкості інкримінованого їй злочину та вищенаведених судом даних про особу обвинуваченого.
Таким чином, враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, суд вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання є доцільною та виправданою.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно.
Суд також вважає за доцільне покласти на обвинувачену ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 371, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО №13 Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 09 листопада 2017 року, включно.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та покласти на неї такі обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою (викликом);

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

3)не відлучатися за межі місця проживання без дозволу суду

Термін дії обов`язків покладених судом на ОСОБА_6 визначити до 11 листопада 2017 року.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з-під варти в залі суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 12 вересня 2017 року о 17 годині 00 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1