У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18. 12. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого, щодо винесення Постанови про закриття кримінального провадження №0003096 від 06. 03. 2013 року,

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , на рішення слідчого, щодо винесення Постанови про закриття кримінального провадження №0003096 від 06. 03. 2013 року.

Подана скарга обґрунтована тим, що Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 від 23. 11. 2017 року закрито кримінальне провадження №0003096 від 06. 03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Скаржник вважає вказану Постанову протиправною та передчасною, оскільки на думку скаржника, слідчим не було здійснено всіх необхідних процесуальних дій в межах розслідування кримінального провадження, а тому підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

В зв`язку із зазначеним скаржник просив слідчого суддю про скасування Постанови слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 від 23. 11. 2017 року про закриття кримінального провадження №0003096 від 06. 03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Скаржник в судовому засіданні подану скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі та просив слідчого суддю про задоволення скарги.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, як рішення про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження за №0003096 від 06. 03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Вбачається, що Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 від 23. 11. 2017 року закрито кримінальне провадження №0003096 від 06. 03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Скаржник вважає вказану Постанову про закриття кримінального провадження протиправною, оскільки на думку скаржника, слідчим не було здійснено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій в межах розслідування кримінального провадження, в зв`язку з чим скаржник просив слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.

Слідчим суддею встановлено, що 05.03.2013 року до Солом`янського УП ГУ Національної поліції у м. Києві надійшло подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у місті Києві ОСОБА_5 щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України.

06.03.2013 слідчим СВ Солом`янського УП ГУ Національної поліції у м. Києві до ЄРДР за № 00003096 внесено відповідні відомості за ч. 1 ст. 382 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-1645/12 від 11.09.2012 визначено спосіб та порядок участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_7 в присутності матері дитини за наступним графіком: 1,3 субота кожного місяця з 16:00 години до 19:00 години та 2,4 неділя кожного місяця з 16:00 години по 19:00 годину.

29.11.2012 року згідно додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва зобов`язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_7 .

Згідно копії акту державного виконавця відділу виконавчої служби Солом`янського РУЮ м. Києва ОСОБА_5 від 09.01.2013 державним виконавцем з метою перевірки виконання рішення суду, а саме усунення перешкод зі сторони ОСОБА_6 у спілкуванні ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_7 здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_6 , але під час перевірки остання не відчинила двері квартири, у зв`язку з чим державним виконавцем прийнято рішення про закриття виконавчого провадження у відділі виконавчої служби Солом`янського РУЮ м. Києва з одночасним складенням подання відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України за невиконання рішення суду.

Однак, при складанні вказаного подання не було враховано, те що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва було визначено спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_7 в присутності матері дитини за наступним графіком: 1,3 субота кожного місяця з 16:00 години до 19:00 години та 2,4 неділя кожного місяця з 16:00 години по 19:00 годину, однак в рішенні суду ніде не зазначено конкретне місце, де повинен ОСОБА_3 зустрічатися з донькою ОСОБА_7 , будь які докази, які б свідчили що місцем зустрічей з донькою повинно бути помешкання ОСОБА_6 , а саме квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_3 до виконавчої служби та до органу досудового розслідування не надано.

Відповідно до показів матері дитини ОСОБА_6 встановлено, що між нею та ОСОБА_3 (в томі числі з його близькими родичами) в період перебування в шлюбі виникли неприязні відносини, у зв`язку з чим, вона перебуваючи на останніх місяцях вагітності вимушена була повернутися до місця свого проживання: АДРЕСА_2 , де народила доньку ОСОБА_7 (записана на прізвище ОСОБА_8 зі зсів матері, оскільки батько ОСОБА_3 згоди на надання прізвища дитині не надавав), яку з дня народження утримувала та виховувала самостійно.

ОСОБА_3 під час відвідування за місцем мешкання дитини поводив себе зухвало, постійно перебував у стані алкогольного сп`яніння, ображав її та доньку, порушував громадський порядок. На що вона та мешканці будинку АДРЕСА_3 неодноразово викликали працівників патрульної поліції, для прийняття мір реагування до ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_6 у своїх показах вказала, що не перешкоджала у спілкуванні ОСОБА_3 з дитиною, а лише діяла в інтересах малолітньої дитини з урахуванням стану її здоров`я, яка часто хворіє та перебуває на обліку у відповідних лікарів.

Також ОСОБА_6 показала, що саме ОСОБА_3 не виконує рішення суду та на зустрічі до дитини в ті дні, які вказано в рішенні суду не приходить, допомогу у вихованні та утриманні дитини не надає. При цьому ОСОБА_6 надала до слідчого відповідні акти засвідчені ЖЕД №903 від 12.05.2017 та 07.06.2017 про те, що в період з 2015 року по листопад 2016 року, 14.05.2017, 20.05.2017, 28.05.2017 та 03.06.2017 ОСОБА_3 по регламенту побачень на зустрічі до дитини не приходив.

Згідно психологічного висновку за даними експериментально - діагностичого дослідження лікарем - психологом ОСОБА_9 від 12.09.2017 обстежувана ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 «на запитання про біологічного батька відповідає про небажання його бачити, проявляє протест у вигляді аутизму, дере нігті та колготи, після чого починає проситися додому. Контакт з дитиною відновити не вдається через її нервове збудження».

Аналогічні покази надано свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Крім того, на теперешній час в судовому порядку за позовом ОСОБА_6 Солом`янським районним судом м. Києва вирішується питання щодо зміни порядку зустрічей ОСОБА_3 з малолітньою дитиною з урахуванням її станом здоров`я.

Таким чином вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 00003096 від 06.03.2013 не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а в судовому порядку вирішується питання щодо зміни способу участі ОСОБА_7 з малолітньою дитиною ОСОБА_7 з урахуванням стану її здоров`я.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 № 4651-VI (КПК України) є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Відповідно до матеріалів поданої скарги, а також зважаючи на зміст Постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, а викладені у ньому висновки не є передчасними.

Положеннями ст. 303 КПК України встановлено певний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази тощо.

З огляду на зазначене вище, приходжу до висновку, що в діях слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 відсутні порушення вимог чинного законодавства при винесенні Постанови від 23. 11. 2017 року про закриття кримінального провадження №0003096 від 06. 03. 2013 року, оскільки оскаржувана Постанова є обґрунтованою та вмотивованою, окрім того винесена слідчим у відповідності до вимог ст. 110 КПК України, а тому відсутні підстави для її скасування.
З огляду на викладене вище відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 40, 110, 284, 303-307, 309, 369-372, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1