Справа № 140/1935/17
1-кп/140/228/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.10.2017 року Немирівський районний суд
Вінницької області
В складі: головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Немирів обвинувальний акт у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за № 0000277 та угоду про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шолудьки Немирівського району Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , тимчасово знаходиться у Вапнярському чоловічому монастирі святого преподобного Феодора князя АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
За ст. 335 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту від 31 липня 2017 року і наданої угоди про визнання винуватості від 31 липня 2017 року ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.335 КК України, вчиненому ним за наступних обставин:
24.02.2017 Верховною Радою України затверджено Указ Президента України «Про строки проведення чергових призовів, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у 2017 році» № НОМЕР_1 , згідно з яким визначено строк проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу.
У свою чергу ОСОБА_5 , будучи призовником, тобто особою приписаною до призовної дільниці, рішенням призивної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №7 від 30.01.2017, розташованого по АДРЕСА_3 , визнаний придатним до строкової військової служби та призначений до команди № НОМЕР_2 . ОСОБА_5 особисто отримавши 24 квітня 2017 року повістку про явку 15 травня 2017 року до Немирівського РВК, для направлення в обласний збірний пункт для відправлення у військову частину, з метою здобуття передбаченої ч.5 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992, військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни, діючи умисно, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, всупереч вимогам ст.65 Конституції України, де вказано: «Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ... є обов`язком громадян України» та ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992, де вказано: «Громадяни України, які приписані до призовних дільниць, зобов`язані прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для призову на військову службу», не маючи підстав для відстрочки від призову на строкову військову службу, передбачених ч.2 ст.17 цього Закону та без поважних причин передбачених ч.11 ст.15 вказаного Закону, в призначений день - 15 травня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув та не повідомив про причини своєї неявки, тим самим ухилився від призову на строкову військову
службу, порушивши таким чином передбачений ст.4 зазначеного Закону, порядок комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань військовослужбовцями, таким чином ухилився від призову на строкову військову службу.
До суду надійшов обвинувальний акту з угодою про визнання винуватості, укладеною 31 липня 2017 року між прокурором Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000277, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України .
Згідно з даною угодою прокурор, захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 335 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри, визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним, захисником та прокурором угоду і призначити узгоджену йому міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просив затвердити угоду.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, так як її підзахисний ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
ОСОБА_5 погодився із прокурором на призначення йому покарання за цей злочин у виді обмеження волі строком на 3(три) роки зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від призначеного покарання з наданням двох років іспитового строку.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимог процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення
вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Обвинуваченому ОСОБА_5 суд під розписку відповідно до ст.474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 31 липня 2017 року між прокурором Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_4 про визнання винуватості.
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 за ст.335 КК України винним і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком два роки.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Немирівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Головуючий :