Справа № 583/2706/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000628 від 12.09.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Володимирівка, Великописарівського району Сумської області, освіта середньо-спеціальна, не працюючої (перебуває у відпустці по догляду за дитиною), зареєстрованою та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2017 року близько 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку своєї знайомої ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , та маючи вільний доступ до приміщень, побачила в кухні вказаного домоволодіння мобільний телефон «Nokia» модель RM-978 чорного кольору, який вирішила викрасти. З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливу мету, скориставшись відсутністю потерпілого та інших осіб, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрала вказаний вище мобільний телефон «Nokia» модель RM-978 чорного кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/9-3/3017е від 22.09.2017 року становить 1063 грн., який належить ОСОБА_6 , чим завдала потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнала повністю та пояснила, що злочин скоїла за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Дослідження доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним.

Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачена правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і її дії суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання своєї провини та повне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Тому за наявності вищевказаних обставин, з урахуванням особи винної, яка вину визнала, в скоєному розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала шкоду потерпілому, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, характеризується позитивно за місцем проживання, тому суд приходить до висновку про можливість призначити їй покарання в межах санкції статті за скоєний злочин у вигляді штрафу, як необхідного і достатнього для її виправлення.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 звернулася з заявою про звільнення її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Злочин, у вчиненні якого визнається винною ОСОБА_4 , не є тяжким або особливо тяжким, тобто відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» на неї поширюється дія вказаного закону.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 є матір`ю малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17), відносно якої вона не була позбавлена батьківських прав, що підтверджується довідкою Служби у справах дітей Охтирської РДА від 25.09.2017 року №01-14/172 (а.с.16).

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії до ОСОБА_4 відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надійшло.

З обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати за проведення судової товарознавчої експертизи відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia» модель RM-978 чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - вважати повернутим власнику.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника платків НОМЕР_1 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 296,61 грн., код класифікації доходів 24060300 «інші надходження».

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_1