Справа № 372/2391/16-к
Провадження № 1-кп/367/505/2017
У Х В А Л А
Іменем України
07 листопада 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4
за участю:
прокурора: ОСОБА_5
представника потерпілих: ОСОБА_6
представника потерпілої: ОСОБА_7
злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 209 КК України та захисників: ОСОБА_8
ОСОБА_9
ОСОБА_10
обвинувачених: ОСОБА_11
ОСОБА_12
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000252 за обвинуваченням:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, одруженого, раніш не судимого, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 209 КК України,-
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Козелець Чернігівської області, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого неповнолітню дитину, не працюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Апеляційного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000252 по обвинуваченню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 209 КК України та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27.09.2017р. колегією суддів кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання учасників розгляду та свідків.
Представник потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора та просив суд, призначити обвинувальний акт до судового розгляду та прийняти до спільного розгляду позовну заяву. про відшкодування шкоди
В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_15 - ОСОБА_7 не заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду. Разом із тим, повідомив суду, що він також є представником ТОВ "Корпорація "Українські мінеральні води", директором якої являється ОСОБА_15 , та саме дана юридична особа є власником викраденого автомобілю «Mercedes-Benz» модель «GL-500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
В підготовче судове засідання потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , не з,явились, були повіломлені про дату та час належним чином, раніш подавали суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутність.
В підготовчому судовому засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , думку яких підтримав й обвинувачений ОСОБА_12 , заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Заявили суду письмові клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України та має суттєві суперечності та розбіжності, а тому є не конкретним та не зрозумілим для сторони захисту, що порушує їх право на захист.
Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_9 у підготовчому засіданні заперечували проти призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, про що надали письмове клопотання, яке оголосили у судовому засіданні. Вважали, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, має суперечності у викладенні фактичних обставин справи, не є зрозумілим і сформульоване обвинувачення, оскільки в ньому не конкретно викладено обставини вчинення злочину, що унеможливлює здійснення захисту обвинуваченого належним чином.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, колегія суддів дійшла до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист.
Колегія суддів вивчивши обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, прийшла до висновку, що всуперечст. 291 КПК України даний обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, складеного старшим слідчим СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_21 05.09.2016 року та затвердженим прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_22 05.09.2016р. вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, пред`явлене обвинувачення та формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить істотні недоліки та суперечності, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Так, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин справи зазначено, що дії ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , відповідно до ч. 3 ст. 289 КК України кваліфіковано як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого.
Втім, при викладенні сформульованого обвинувачення зазначено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
З такого викладу фактичних обставин встановлених прокурором та сформульованого обвинувачення, що міститься в обвинувальному акті, не зрозуміла, кваліфікація дій обвинувачених, оскільки ч. 3 ст. 189 відповідальність передбачена за вимагання, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, або таке, що завдало майнової шкоди у великих розмірах.
Також, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_12 діючи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, при невстановлених досудовим слідством обставинах, без передбаченого законом дозволу придбав вибуховий пристрій, а саме бойову ручну осколкову оборонну гранату Ф-1, яку зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яку було вилучено під час обшуку 05.04.2016 року. Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується у зберіганні, придбанні бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Однак з такого викладу обвинувачення не зрозуміло, коли саме ОСОБА_12 придбав вказаний вибуховий пристрій та який саме проміжок часу він зберігав його за місцем свого проживання. Крім того, при викладенні обвинувачення ОСОБА_11 за злочин передбачений ч. 1 ст. 263 КК України (2 епізод) прокурор також, не вказує час придбання ОСОБА_11 бойових припасів та час, протягом якого останній їх зберігав за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 . Таким чином, прокурором не було вказано час вчинення вказаних злочинів.
Крім того, в обвинувальному акті, як в фактичних обставинах справи так й при формулюванні обвинувачення прокурором викладені висновки експертиз, проведених на досудовому слідстві.
Відповідно до ст. 84, ст. 101 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Висновок експерта є процесуальним джерелом доказів, який має докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, які не є обов`язковими для особи або органу, яка здійснює провадження.
Колегія суддів, вважає, що описання в обвинувальному акті висновків експерта не є викладом фактичних обставин по конкретному кримінальному провадженню, які прокурор вважає встановленими, а тим більш формулюванням обвинувачення, в розумінні вимог діючого КПК України та практики Європейського суду з прав людини, та є посиланням прокурора на зібраний під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні докази.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Втім, сформульоване обвинувачення в даному обвинувальному акті не містить в собі конкретних даних про події злочинів, за якими обвинувачуються ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та не містить персоніфікації кожного діяння вчинених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , для кожного окремо, в яких вони обвинувачуються.
З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції щодо недотримання презумпції невинуватості.

Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без дотримання останнім загальних засад кримінального провадження, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт містить у собі не зрозумілий та неконкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, які не відображають усі фактичні обставини скоєння обвинуваченими злочинів, у яких вони обвинувачується, а також викликає незрозумілість у послідовності їх дій, часу і місця їх вчинення, що тягне за собою й незрозумілість та неконкретність сформулюваного обвинувачення.
Судом звертається увагу на те, щостаттею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.

Такі недоліки як відсутність в обвинувальному акті зрозумілого та конкретного викладу усіх фактичних обставин вчиненого кримінального злочину, які прокурор вважає встановленими, непослідовність та не конкретний їх виклад, та відсутність належним чином сформульованого обвинувачення, свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, та такі недоліки не можуть бути усунуті у іншому порядку, аніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, ч. 2 ст. 291 КПК України, визначено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого плану, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом вчинення збройного нападу, поєднаного із насильством та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, проникли до гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та діючи проти волі власника, незаконно заволоділи належним ТОВ «Корпорація «Українські мінеральні води»» транспортним засобом автомобілем «Mersedes-Benz» модель «GL-500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 1 711 260,00 гривень, на якому о 05 год. 44 хв. з вищевказаним майном з місця вчинення злочину зникли, та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
З такого викладу обвинувачення вбачається, що власником даного автомобіля є юридична особа ТОВ «Корпорація «Українські мінеральні води»», проте органом досудового слідства дану юридичну особу, не було визнано потерпілим, що порушує право ТОВ «Корпорація «Українські мінеральні води»», як потерпілого звернутися до суду на захист їх прав та інтересів, які були порушені вчиненим злочином.
Крім того, слідчим та прокурором було допущено помилку при написанні марки автомобіля, а саме в обвинувальному акті зазначено: «автомобіль «Mersedes-Benz» модель «GL-500», хоча в дійсності такої марки автомобіля не існує, правильне її написання є: «Mercedes-Benz».
Крім того, як вбачається з обвинувального акта та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, органом досудового слідства не встановлено місце проживання одного з потерпілих, а саме ОСОБА_17 , оскільки в обвинувальному акті зазначена адреса проживання: АДРЕСА_4 , відрізняється від адреси вказаної у Реєстрі: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Поштова 29.
Також, в порушення вимог закону, до обвинувального акту, додано не належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у відповідності до якої, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
У доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування в супереч вимогам ст.ст. 109, 110 КПК України, у розділі 1 «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії», в більшості своїй зазначені не дії, а процесуальні документи.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 10 днів з моменту його отримання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 110, 291, 314, 315, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000252 по обвинуваченню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 209 КК України та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, повернути прокурору прокуратури Київської області для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом 10 днів з моменту його отримання.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 14 листопада 2017 року о 17 годині 15 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3