АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/601/18 Справа № 208/5400/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України « Про амністію у 2016 році»,
за участю учасників провадження:

засудженого: ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

прокурора: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про застосування вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд обґрунтовуючи своє рішення зазначив, що відповідно до вимог ст.4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Суд зазначив, що станом на 07.09.2017 року засуджена відбула лише 1 рік 5 місяців 27 днів, тобто обвинувачена не відбула ? строку покарання передбаченого законом строку основного покарання.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати ЗУ «Про амністію у 2016 році».
В обґрунтування своєї позиції засуджена зазначає, що має двох неповнолітніх дітей та не позбавлена батьківських прав, крім того має невиліковну хворобу ВІЧ у зв`язку з чим , убачає підстави для задоволення її клопотання про застосування Закону України « Про амністію».
Вислухавши суддю - доповідача, доводи засудженої, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, та зазначила, що бажає бути звільненою за амністією, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Згідно до вимог ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» засуджені звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Так, ОСОБА_6 засуджена вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2015 р. за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання до 4 років 1 місяця позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначену за вироком від 12.03.2015 року Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України.

В матеріалах провадження наявна довідка, станом на 07.09.2017 року в якій зазначено, що засуджена ОСОБА_6 відбула 1 рік 5 місяців 27 днів (а.п.13)

Відповідно до п. (в) ст. 9 Закону України «Про амністію в 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

З урахуванням наведеного та за відсутністю істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не убачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України « Про амністію у 2016 році», залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, засудженою, яка знаходиться під вартою - у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4