Справа № 428/8896/17
Провадження № 11-сс/782/217/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року колегія суддів апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

особи, майно якої арештовано ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги з доповненнями адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.08.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

в с т а н о в и л а :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП України в Луганської області ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене 16.08.2017 року в ході проведення обшуку майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме автомобіль ВАЗ-21099 державний номер НОМЕР_1 у кримінальному провадженні №0002502 від 17.08.2017 року, внесеному до ЄРДР за ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно запису у ЄРДР 16.08.2017 року приблизно о 20 годині на автодорозі Сєвєродонецьк смт Борівське Луганскої області сталося зіткнення автомобіля ВАЗ-21099 державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та скутера «Хонда Ріо» під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого пасажиру ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, закритого перелому лівого плеча.

В апеляційній скарзі представник володільця майна адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно володільцю.

Посилається на те, що ОСОБА_7 не має процесуального статусу потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого, клопотання про арешт майна надійшло до суду з пропуском строків, задовольнивши його, суд вийшов за межі клопотання у частині визначення строків накладення арешту.

Слідчий суддя не зазначив в ухвалі, що ОСОБА_7 подано заяву про долучення до справи доказів, а також пояснення та заперечення на клопотання.

Слідчий суддя залишив поза увагою вимоги щодо проведення судового засідання не в кабінеті, а в залі судового засідання, вимоги щодо проведення психофізіологічного дослідження та ознайомлення з додатками до клопотання, не перевірив належність підстав для арешту майна, доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір шкоди та питання про наявність цивільного позову, тощо.

Слідчий суддя не сповістив про розгляд клопотання цивільних позивачів та власника майна і розглянув клопотання за їх відсутності.

В ухвалі не зазначено, яке саме доказове значення має автомобіль у кримінальному провадженні і які наслідки можуть мати місце у разі його передачі володільцю.

В апеляційній скарзі володілець майна, на яке накладено арешт, ОСОБА_7 , дублюючи доводи, викладені в апеляції його представника адвоката ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді і зобов`язати слідчого повернути йому автомобіль.

Крім того, посилається на те, що слідчим ОСОБА_8 обрана агресивна тактика розслідування, проте слідчий суддя не задовольнив клопотання про відвід слідчого, у зв`язку з чим просить також скасувати ухвалу слідчого судді від 23.08.2017 року про відмову у задоволенні клопотання про відвід.

Слідчий не додав до клопотання документи, що підтверджують право власності на майно, яке належить арештувати.

Слідчий суддя не взяв до уваги та не дослідив належним чином протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди, не врахував, що він не перешкоджав вилученню автомобіля, при цьому сліди крові чи інші сліди злочину на автомобілі відсутні. Також в ухвалі не наведено мотивів, з яких автомобіль не передано йому, як власнику на відповідальне зберігання.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг та надали аналогічні їх змісту пояснення, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг та вислухавши судові дебати, колегія суддів доходить наступних висновків.

Матеріали справи свідчать про те, що слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт тимчасово вилученого майна, яке належить ОСОБА_7 , а саме автомобілю ВАЗ-21099 державний номер НОМЕР_1 протягом доби з моменту вилучення майна.

Таким чином, процесуальні строки на звернення до суду, всупереч доводам апелянтів, не порушено.

Також всупереч доводам апелянтів, клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України, в тому числі містить підписи посадових осіб, і підстав для відмови у його прийнятті слідчий суддя не мав.

Судове засідання відбулося за участі представника власника майна, отже, його процесуальні права, включаючи право заявляти клопотання і оскаржувати судове рішення, не були судом порушені.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, відсутність у ОСОБА_7 статусу потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальному провадженні, не впливає на можливість накладення арешту на його майно, яке відповідає критеріям ст. 98 КПК України, і суд надав цій обставині правильну оцінку.

Про відповідність арештованого майна, а саме автомобілю ВАЗ-21099 державний номер НОМЕР_1 , критеріям ст. 98 КПК України слідчий суддя докладно і обгрунтовано зазначив в ухвалі.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовим доказом, зокрема, є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди злочину.

Автомобіль ВАЗ-21099 державний номер НОМЕР_1 був вилучений після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, містить на собі сліди злочину, тобто, він відповідає критеріям речового доказу, визначених законом.

При цьому колегія суддів зазначає, що ухвала про арешт майна винесена слідчим суддею не з метою забезпечення цивільного позову чи конфіскації, а саме за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу, а тому розмір шкоди, завданої правопорушенням та вартість майна не є предметами доказування при розгляді зазначеного клопотання.

Рішення про накладення арешту на майно прийнято слідчим суддею з дотриманням вимог глави 17 КПК України, клопотання, на які посилаються апелянти враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Слідчим суддею не допущено будь-яких порушень кримінально-процесуального законодавства, в тому числі і тих, на які посилаються апелянти, і які тягли би за собою скасування судового рішення.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді заборонено розпоряджатися та відчужувати арештований транспортний засіб, але оскаржувана ухвала не містить вказівки про поміщення автомобілю ВАЗ -21099 державний номер НОМЕР_1 на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, тобто ухвала слідчого судді від 23.08.2017 року не дає підстави утримувати автомобіль ВАЗ -21099 державний номер НОМЕР_1 на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.

Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про відвід слідчому окремому апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали, включені до апеляційних скарг, колегія суддів вважає надуманими, оскільки передбачених кримінально-процесуальним законодавством підстав для відводу слідчого не вбачається і слідчий суддя надав цій обставині правильну оцінку.

Також слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для призначення психофізіологічного дослідження з метою встановлення зацікавленості та погроз слідчого під час вирішення питання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 172, 173, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги з доповненнями адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.08.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3