Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

4 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005712 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2017 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

________________________________

Справа № 11-кп/796/1528/2017
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1 .
Цим же вироком цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої 3 000 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 7 000 гривень моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого, захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження.

Захисник не оспорює встановлені судом першої інстанції обставини стосовно порушення ОСОБА_8 вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР), внаслідок чого обвинувачений здійснив наїзд на ОСОБА_6 . Разом з тим, вважає, що в ході судового розгляду не було встановлено достатніх доказів на підтвердження того, що вказані порушення перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з отриманими потерпілою тілесними ушкодженнями у виді перелому ребер.

Обґрунтовуючи апеляційній вимоги, захисник вказує на неповноту судового розгляду, яка виразилася в безпідставній відмові у задоволенні судом першої інстанції клопотання сторони захисту про призначення повторної судово-медичної експертизи та надання тимчасового доступу до історії хвороби ОСОБА_6 , яка перебуває у володінні Київської міської клінічної лікарні № 17. Оскільки для проведення експертизи № 1610/е від 12.10.2015 року сторона обвинувачення надала матеріали вибірково, а саме, не надала первинний рентгенівський знімок, зроблений 01.09.2015 року ОСОБА_6 у вказаній лікарні, про що свідчать показання потерпілої в судовому засіданні, зміст висновку експерта і супровідний лист, то вважає, що висновок експерта є неповним. Крім того, всупереч вимогам п.п.4.1, 4.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, потерпіла не з`явилася до експерта для огляду і матеріали справи не містять телефонограми Київського міського бюро судово-медичної експертизи про витребування амбулаторної картки та інших медичних документів. Вказані обставини, на думку захисника, ставлять під сумнів об`єктивність висновку експерта.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що дії ОСОБА_8 , які виразились у порушенні вимог ПДР, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП на її наслідками спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, який просив вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпані можливості їх отримати, та аналогічні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 ; доводи потерпілої ОСОБА_6 і прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_8 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

1 вересня 2015 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем Renault д/н НОМЕР_1 по проїзній частині вул. Банкової в м. Києві зі сторони вул. Лютеранської в напрямку вул. Інститутської, порушив вимоги п.п.10.9, 18.1 ПДР, які регламентують, що: під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб; водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення ОСОБА_8 вказаних вимог ПДР виразилося в тому, що він, рухаючись заднім ходом, не вжив заходів для забезпечення безпеки руху і, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті вул. Банкової вул. Інститутської, на якому перебувала пішохід ОСОБА_6 і переходила проїзну частину справа наліво відносно руху автомобіля, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати їй дорогу. Внаслідок цього ОСОБА_8 здійснив наїзд на ОСОБА_6 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді садна та синця правої надбрівної ділянки, синця правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закритої травми грудної клітки у виді перелому 5-го і 6-го ребер по пахвовій лінії зі зміщенням уламків, яка відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку.

Такими доказами є фактичні дані, які містяться в: показаннях потерпілої ОСОБА_6 про обставини здійснення на неї наїзду автомобілем під керуванням обвинуваченого, внаслідок чого їй було спричинено тілесні ушкодження у виді перелому ребер; показаннях свідка ОСОБА_11 очевидця наїзду на потерпілу на пішохідному переході автомобілем під керуванням ОСОБА_8 , що рухався заднім ходом; документах, а саме, протоколі огляду місця ДТП та схемі пригоди, а також висновку судово-медичної експертизи № 1610/е від 12.10.2015 року і показаннями експерта ОСОБА_12 .

Те, що за викладених раніше обставин ОСОБА_8 , який керував автомобілем Renault д/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п.10.9, 18.1 ПДР, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 , підтвердив у своїх показаннях обвинувачений. Не оспорюються ці обставини і захисником в апеляційній скарзі.

Належним чином перевірено судом та не взято до уваги і доводи сторони захисту стосовно сумнівів в об`єктивності та повноті висновку експерта, оскільки при проведенні судово-медичної експертизи не було надано медичну документацію в повному обсязі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1610/е від 12.10.2015 року дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , 1936 року народження, свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 01.09.2015 року об 11 годині 51 хвилині у неї мали місце тілесні ушкодження: садно та синець правої надбрівної ділянки, синець правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; закрита травма грудної клітки переломи 5-го, 6-го ребер по пахвовій лінії зліва зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 01.09.2015 року (т.1 а.с.64-67).
Як вбачається з дослідної частини висновку, на експертизу було надано:
- Завірена фотокопія карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1010 підстанції № 5 від 01.09.2015 на ім`я ОСОБА_6 , з якої: скарги на біль у лівій половині грудної клітки, біль при диханні. Головних біль, біль у правому ліктьовому суглобі. Зі слів, на пішохідному переході наїхала машина, після падіння не може встати через біль. Локальний статус: на голові справа забійні рани в ділянці брови, правий ліктьовий суглоб болісний при рухах, видно гематому, грудна клітка болісна зліва кісткової крепітації нечутно. Попередній діагноз: поєднана травма. ЗЧМТ. ЗТГ. Забій правого ліктьового суглобу. Доставлена у КМКЛ № 17.
- Довідка № 1777 Київської міської клінічної лікарні № 17 на ім`я ОСОБА_6 , з якої відомо, що вона звернулась у відділення політравми. Встановлено діагноз: забій-гематома, садно правої надбрівної ділянки. ЗТГ. Забій грудної клітки зліва.
- Одна рентгенограма, описана рентгенологом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи: на представленій рентгенограмі органів грудної порожнини від 14.09.2015 визначається перелом 5-го, 6-го ребер по пахвовій лінії зліва зі зміщенням уламків. Пошкодження може відповідати терміну травми.
- Медична карта амбулаторного хворого № 26070140 із поліклініки на місцем проживання ОСОБА_6 , з якої:
· 02.09.2015 окуліст: зі слів, вчора попала в автомобільну аварію. Діагноз: підшкірні крововиливи повік правого ока. Оглянута хірургом. Діагноз: ЗТГК. Забій грудної клітки зліва. Зі слів, травма в ДТП 01.09.2015 о 13 годині, збила машина. Скарги на біль у лівій половині грудної клітки та наявність гематоми на правому оці. Локально: в лівій половині грудної клітки по переднє-пахвовій лінії на рівні 10-5 ребер ділянка болючості без гематоми. Кісткова крепітація, підшкірна емфізема відсутня.
· мається довідка № 1777 від 01.09.2015 КМКЛ № 17 на ім`я ОСОБА_6 , з якої відомо, що вона звернулась у відділення політравми. Встановлено діагноз: Забій, садно правої надбрівної ділянки. ЗТГ. Забій грудної клітки зліва. Проведено: огляд, рентгенографія ОГК, черепа, ПХО рани. Дані рекомендації.
· 07.09.2015 хірург. Діагноз попередній. Скарги на біль у лівій половині грудної клітки. Продовжує лікування.
· 11.09.2015 хірург. Діагноз: ЗТГК. Забій грудної клітки зліва. Забій, садна правої надбрівної дуги. Перелом ребер зліва? Скарги на біль у лівій половині грудної клітки, що посилюється при рухах і пальпації. Локально: при пальпації на рівні 5-7 ребер визначається ділянка різкої болючості з кістковою крепітацією на рівні переднє-аксилярної лінії зліва.
· 14.09.2015 проведена рентгенографія лівої половини грудної клітки (ребра) перелом 5-6 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії без зміщення кісткових уламків.
· 21.09.2015 хірург. Діагноз: ЗТГК. Перелом 5-6 ребер зліва. Скарги на біль у лівій половині грудної клітки при рухах та глибокому вдиху. Локально: ділянка різкої болючості на рівні 5-6 ребер по переднє-пахвовій лінії зліва. Відмічається кісткова крепітація. Підшкірної емфіземи немає.
· 01.10.2015 хірург. Лікарняний лист закритий.
У судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_12 повністю підтвердила вказаний висновок та дала детальні показання для його роз`яснення.
Як зазначила експерт, для проведення експертизи їй було надано довідку КМКЛ № 17 та карту виїзду швидкої медичної допомоги, яких було недостатньо, тому вона телефонограмою порушила перед слідчим клопотання про надання додаткових документів і отримала медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 та рентгенівський знімок, який надалі вивчив рентгенолог. Про наявність іншого знімку було зазначено у довідці № 1777 від 01.09.2015 року, він не надавався, однак на знімку від 14.09.2015 року відмічалися переломи, про які хірург вказував вже наступного дня після ДТП з урахуванням скарг потерпілої на болючість у ділянці 5-10 ребер зліва та гематоми. Сумнівів у тому, що потерпіла отримала переломи внаслідок ДТП у строк, вказаний у постанові слідчого, у експерта не було.

Оскільки надана повноцінна медична документація містила вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості, порушень вимог п.4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, з огляду на те, що ОСОБА_6 не обстежувалася експертом, не вбачається.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що у справі містяться достовірні дані про проведення потерпілій лише одного рентгенологічного дослідження у поліклініці за місцем проживання 14.09.2015 року.
Із зафіксованих на технічному носії інформації показань потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що їй двічі робили рентген 01.09.2015 року спочатку в Київській міській клінічній лікарні № 17, а потім у поліклініці за місцем проживання в Оболонському районі м. Києва.

Однак показання ОСОБА_6 стосовно дати і кількості таких досліджень не можна брати до уваги, адже вони не узгоджуються з доказами в справі і логічно пояснюються як станом потерпілої після отриманих внаслідок ДТП травм, так і її віком.

Так, з довідки № 1777 від 01.09.2015 року відділення політравми КМКЛ № 17, оригінал якої міститься в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що ОСОБА_6 було встановлено діагноз: забій, гематома, садна правої надбрівної дуги, ЗТГ, забій грудної клітки зліва. Жодних даних про надану допомогу або проведені дослідження, в тому числі рентгенологічні, довідка не містить (т.1 а.с.44).

У дослідній частині висновку експерт також послалася на цю довідку з аналогічними даними. А вже, описуючи відомості з медичної карти амбулаторного хворого № 26070140 поліклініки на місцем проживання ОСОБА_6 , експерт зазначила про наявність у цій же довідці даних про проведене рентгенологічне дослідження, тобто інформацію із записів лікаря поліклініки, а не первинної медичної документації.
Експертиза проведена особою належної кваліфікації, яка має тривалий експертний стаж і надала відповіді на всі поставлені питання. Висновок експерта має належне мотивування, його структура відповідає вимогам Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, і не викликає сумнівів у його правильності чи повноті. А тому у суду першої інстанції не було підстав для призначення повторної або додаткової експертизи, на чому наголошується в апеляційній скарзі.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Також у вироку суд навів докладні мотиви прийнятого рішення за наслідками розгляду цивільного позову потерпілої, стягнувши на її користь матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування та посилене харчування, і моральну шкоду, частково задовольнивши вимоги цивільно-правового характеру, що відповідає загальноприйнятим принципам розумності та справедливості.

Призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром відповідає вимогам ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості злочину, особі винного, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, і обставині, що його обтяжує, вчинення злочину щодо особи похилого віку. Правильними є і висновки про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд звільнив його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, про що у вироку наведено ґрунтовні мотиви.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстави для його скасування із закриттям кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3