АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/695/17 Справа № 704/754/16-к Категорія: 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі

відеоконференції ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.03.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зибкове Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянин України, українець, проживаючий в АДРЕСА_1 , маючий на утриманні 3 неповнолітніх дітей, раніше судимий:

- 29.08.2014 року Тальнівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, на 5 років позбавлення волі;.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тальнівського районного суду від 29.08.2014 року у виді 1 року позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 26.05.2016 року по 14.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, повторно, 27 грудня 2015 року близько 12.30 години прийшов до домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 де незаконно, протиправно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, зайшов до жилого будинку, звідки викрав гроші в сумі 13 800 гри., які лежали на телевізорі «Берізка», після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 13 800 гри.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним, необгрунтованим та невмотивованим, просив його скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що інкримінований йому органом досудового розслідування злочин він не вчиняв, виявлені гроші належали йому, він їх збирав на ремонт даху. Суд побудував обвинувальний вирок на суперечливих доказах, які не узгоджуються між собою та не відповідають кваліфікуючим ознакам ч. 3 ст. 185 КК України. Зазначає, що з формулювання обвинувачення судом безпідставно виключено обставину, яку прокурор вважає встановленою, а саме: викрадення майна шляхом вільного доступу, що в свою чергу впливає на кваліфікацію дії та подальше призначення покарання. Вважає, що при призначенні покарання судом безпідставно враховано в якості обтяжуючих покарання обставин - рецидив злочину та вчинення злочину проти особи похилого віку. Крім того, зазначає, що в ході досудового розслідування до нього застосовувались незаконні методи розслідування працівниками поліції, дільничними інспекторами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та слідчим ОСОБА_12 ..

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи вирок суду незаконним, просив його скасувати та закрити кримінальне провадження. При цьому зазначає, що визнані по даній справі потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 КПК України не є близькими родичами потерпілому ОСОБА_9 , являються його двоюрідними сестрами, а тому не можуть бути визнані потерпілими.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримку поданих ними апеляційних скарг; думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.ст. 409, 412 КПК України підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду забезпечити права і законні інтереси учасників процесу й винести законний, обгрунтований і справедливий вирок.

Відповідно до ч.2 п. 5 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, нележним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Згідно вимог ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається також за участю потерпілого.

Як вбачається з матеріалів провадження, по даному кримінальному провадженню потерпілими визнані ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які являються близькими родичами покійного потерпілого ОСОБА_9 ..

Підготовче судове засідання в суді першої інстанції 24.06.2016 було проведено за участі потерпілої ОСОБА_14 та за відсутності потерпілої ОСОБА_15 , яка не була належним чином повідомлена про дату, час і місце його проведення, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Потерпіла ОСОБА_13 взагалі не була присутня при розгляді провадження по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 , а потерпіла ОСОБА_14 лише один раз була присутня в судовому засіданні -18.06.2016 при вирішенні питання про продовження стрку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , про що свідчить журнал судового засідання (т.2 а.п. 44).Потерпілі не були допитані судом першої інстнації, не з`ясована їх позиція щодо обставин вчиненого злочину та призначення обвинуваченому покарання.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявні заяви потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.1а.м.160,191), зі змісту яких вбачається, що вони відмовляються бути потерпілими по даному кримінальному провадженню, які судом залишені без відповідного реагування та по ним не прийнято жодного рішення. Після надходження вказаних заяв, районним судом потерпілі взагалі не повідомлялись про відкладення розгляду провадження і розгляд кримінального провадження був закінчений у їх відсутність.

Оскільки потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, і судом першої інстанції судове провадження здійснено за їх відсутності, чим було позбавлено потерпілу сторону права на захист своїх законних інтересів, передбачених ст. ст. 56,58,61,63 КПК України, що на думку колегії суддів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та безумовною підставою для скасування вироку суду , тому відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 412 КПК України та ч.1 п.1 ст. 415 КПК України вирок районного суду слід скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції під час якого з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства слід прийняти законне і обґрунтоване рішення .

Також, на думку колегії суддів, при розгляді кримінального провадження суд першої інстанції допустив порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку суду.

Так, в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції обвинувачений заявляв про те, що на нього під час досудового розслідування здійснювався тиск з боку працівників поліції ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ..

Однак, суд першої інстанції не зважив на ці заяви, та не ініціював їх перевірку у порядку, визначеному КПК України, тобто не забезпечив права обвинуваченого на ефективну перевірку у порядку визначеному законом його заяви про вчинення відносно нього працівниками поліції злочину, пов`язаного з розслідуванням іншого злочину щодо нього ж, як цього вимагає практика ЄСПЛ (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, п. 162).

За таких обставин розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції не може вбачатися таким, що відповідає вимогам КПК України; право обвинуваченого на захист у його широкому розумінні є порушеним, а, отже, і вирок суду не може залишатися чинним.

Щодо інших доводів апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає доцільним давати їм оцінку з метою недопущення будь-якого впливу на позицію суду першої інстанції в ході нового розгляду кримінального провадження.

Скасовуючи вирок суду та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 листопада 2017 року включно.

Керуючись ст.ст. 331, 404, 405, п.6 ч.1 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.03.2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 60 днів - з 21.09.2017 р. до 19.11.2017 року.

Головуючий :

Судді :