Ухвала
Іменем України
29 січня 2018 р.

м. Київ
справа 366/2409/16-к
провадження № 51-387ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу прокурора Броварської місцевої прокуратури на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2017 року в межах кримінального провадження № 0000675 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Обуховичі, Іванівського району, Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, частин 4, 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК;
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Обуховичі, Іванівського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, частин 4, 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК;
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Обуховичі, Іванівського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК;
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Обуховичі, Іванівського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Суть питання
За вироком Іванівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК;
ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Іванівського районного суду Київської області від 16 серпня 2016 року, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, яке є його власністю. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК;
ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК (за епізодами крадіжки двох електромоторів та бензопили) на строк 4 роки, за частинами 4, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 304 КК на строк 5 років. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Крім того, ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК (за епізодом крадіжки водонагрівача) визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Також вказаним вироком, ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, частин 4, 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченим.
Вирішено питання про судові витрати і долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями прокурор Броварської місцевої прокуратури подав до касаційного суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 січня 2018 року касаційну скаргу прокурора через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК, було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також прокурору було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання ухвали Верховного Суду, прокурор повторно звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду й призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга повинна відповідати вимогам зазначеним в статті 427 КПК і вразі не додержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки і встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу прокурора без руху, Суд в ухвалі від 03 січня 2018 року, зазначив, що вона подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно якого в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, Суд звернув увагу прокурора на те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, а тому посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при винесенні цих рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Окрім цього, Суд також зазначив, що касаційна скарга прокурора містила суперечності та посилання на неповноту судового розгляду, непогодження з наданою оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Перевіривши повторно подану касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор указані в ухвалі касаційного суду від 03 січня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.
Так, в повторно поданій касаційній скарзі, прокурор вказує, що в поданій на вирок місцевого суду апеляційній скарзі, він наводив доводи на те, що суд першої інстанції не оцінив та не взяв до уваги низку доказів, на яких наголошувала сторона обвинувачення, однак апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, без жодного аналізу фактичних обставин не надав цим доказам оцінки, з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Частиною 3 ст. 404 КПК, визначено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Однак, у касаційній скарзі прокурора не зазначено, чи порушувала сторона обвинувачення в апеляційному суді питання про повторне дослідження обставин або доказів, які неповно або з порушенням були дослідженні під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, та в чому саме полягало таке неповне або з порушенням дослідження місцевим судом.

Тобто, колегія суддів, вважає що прокурор, у повторній касаційній скарзі знову, не навів доводів на обґрунтування необхідності скасування ухвали апеляційного суду на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412 414, 419 цього Кодексу, про що було зазначено в ухвалі касаційного суду про залишення касаційної скарги прокурора без руху.
Відсутність у касаційній скарзі такого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, як вже відмітив Суд, однією з підстав залишення касаційної скарги прокурора без руху була наявність в ній суперечностей. В ухвалі від 03 січня 2018 року, з цього приводу було зауважено, що касаційна скарга подана на ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак в прохальній її частині прокурор порушує питання про скасування не лише ухвали апеляційного суду, а й вироку місцевого суду, а тому колегія суддів дійшла висновку, що викладені у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК.
Тобто, Суд в ухвалі від 03 січня 2018 року вказав прокурору, про необхідність узгодження його вимог за касаційною скаргою зі змістом положень ст. 436 КПК, яка містить чіткий зміст щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, і визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак не дивлячись, на вказівки касаційного суду та чіткий зміст положень ст. 436 КПК, у повторно поданій касаційній скарзі прокурор виклав вимоги, які не узгоджуються з положеннями зазначеної норми процесуального закону. Так, у повторно поданій касаційній скарзі прокурор, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду й призначення нового розгляду у суді першої інстанції, що суперечить вимогам кримінального процесуального кодексу, оскільки при скасуванні ухвали апеляційного суду касаційним судом, можливе лише призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що прокурор не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора Броварської місцевої прокуратури з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3