АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 653/3/16-к
Номер провадження : 11-кп/791/254/18 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.191 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року квітня місяця 24 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відео конференції в залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження№ 0002414 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Генічеськ Херсонської області, не заміжньої, не працюючої, з середньою технічною освітою, не судимої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191, ч.2, ч.3, ч.4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватою, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2,ч.3,ч.4 ст. 358, ч.1 ч.3 ст. 191 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні кримінальних правопорушень.
У задоволенні цивільного позову прокурора Генічеської місцевої прокуратури, діючого в інтересах держави в особі відділу культури Генічеської районної державної адміністрації до ОСОБА_7 відмовлено. Вирішено питання з речовими доказами.
За обвинувальним висновком ОСОБА_7 будучи бухгалтером по нарахуванню заробітної плати відділу культури Генічеської райдержадміністрації, в період часу з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно, умисно, маючи злочинний намір на вчинення кримінального правопорушення направленого на виготовлення підроблених документів, з метою використання їх для заволодіння чужим майном, а саме грошових коштів, які перебували в її віддані, склала та підписала завідомо неправдиві офіційні документи, які в подальшому стали підставою для нарахування та виплат премій ОСОБА_9 , а саме: наказ № 34 від 20.10.2013 року про виплату премії секретарю школи ОСОБА_9 в сумі 7000 гривень, наказ № 37 від 11.11.2013 року про виплату премії секретарю школи ОСОБА_9 в сумі 7000 гривень, наказ № 39 від 20.11.2013 року про виплату премії секретарю школи ОСОБА_9 в сумі 7650 гривень, наказ № 41 від 20.12.2013 року про виплату премії секретарю школи ОСОБА_9 в сумі 11621,90 гривень, наказ № 4 від 20.01.2014 року про виплату премії секретарю школи ОСОБА_9 в сумі 13723 гривень від імені директора Партизанської школи естетичного виховання ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 2 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , умисно використала вищевказані підроблені нею офіційні документи, які стали підставою і були використані ОСОБА_7 для нарахування та виплат премій ОСОБА_9 , який фактично не отримував нарахованих в якості премій грошових коштів.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

В подальшому, ОСОБА_7 , маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном, а саме грошових коштів, які перебували в її віддані, всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна, здійснила нарахування премій на загальну суму 46994,90 гривень, на підставі підроблених наказів про стимулювання працівників виконанні від імені директора Партизанської школи естетичного виховання ОСОБА_10 , які обернула на свою користь та розпорядилась на власний розсуд завдавши матеріальної шкоди відділу культури Генічеської райдержадміністрації.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст.191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , в період часу з жовтня по грудень 2013 року включно, умисно, повторно, маючи злочинний намір на вчинення злочину направленого на виготовлення підроблених документів, з метою використання їх для заволодіння чужим майном, а саме грошових коштів, які перебували в її віддані, всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна на свою користь, склала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: наказ № 20 від 30.10.2013 про прийняття на роботу технічним працівником 1 розряду ОСОБА_11 з 01.11.2013 року, які стали підставою для нарахування йому заробітної плати в листопаді та грудні 2013 року на загальну суму 2365 грн., наказ від 20.11.2013 року про виплату премії ОСОБА_9 в сумі 7000 гривень, наказ від 20.12.2013 року про виплату премії ОСОБА_9 в сумі 1000 гривень від імені директора Генічеської Центральної районної бібліотеки ОСОБА_12 , після чого власноручно виконала підпис від імені ОСОБА_12 та поставила гербову печатку відділу культури Генічеської районної державної адміністрації, а також склала табель по Генічеській центральній районній бібліотеці за листопад та грудень 2013 року до якого включила ОСОБА_11 , після чого власноручно виконала підпис від імені ОСОБА_12 , начальника відділу культури райдержадміністрації ОСОБА_13 та поставила гербову печатку відділу культури Генічеської районної державної адміністрації, які в подальшому стали підставою для нарахування та виплат заробітної плати, премій ОСОБА_9 , який фактично ніколи не працював у Генічеській центральній районній бібліотеці.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 358 КК України.

Також ОСОБА_7 , перебуваючи на робочому місці у приміщені, яке займає Централізована бухгалтерія відділу культури Генічеської районної державної адміністрації, за адресою: м. Генічеськ, вул.. Червоного Жовтня, 4, в період часу з жовтня по грудень 2013 року включно, особисто, умисно, використала підроблені нею офіційні документи.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , повторно, маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном, а саме грошових коштів, які перебували в її віддані, здійснила нарахування заробітної плати технічному працівнику 1 розряду Генічеської Центральної районної бібліотеки ОСОБА_9 на суму 10 365 гривень, які обернула на свою користь та розпорядилась на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди відділу культури Генічеської райдержадміністрації.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст.191 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор який приймав участь в суді першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним.

В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що судом не вжито заходів спрямованих на вчинення процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення (п. 1 ч. 1 ст. 410 КПК України). Такий доказ прокурора, як протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, суддя надумано трактує як недопустимий доказ, оскільки не надано відповідні копії ухвал суду (№ 2891т. та № 2892т.). При цьому, таке рішення не ґрунтується на вимогах ч. 1 ст. 86, 87 КПК України та є незаконним.

Судом, безпідставно, не надано оцінку, не відображено в мотивувальній частині вироку та не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме - покази наданні під час судового розгляду свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , ОСОБА_13 а також інші обставини.

Свідок ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , під час судового розгляду підтвердили що саме обвинувачена за її проханням користувалась зарплатною карткою ОСОБА_11 .

Одночасно з цим, судом в судовому рішенні не в повній мірі відображено пояснення, надані свідком ОСОБА_13 , яка на той час була начальником відділу культури Генічеської РДА та надававши покази суду звертала увагу на систематичні порушення ОСОБА_7 при виконанні своїх обов`язків, про те, що кошти які нараховувались як заробітна плата перебували лише у віданні бухгалтера по нарахуванню заробітної плати та тільки її дії призводили до їх зарахування працівникам відділу та структурних підрозділів. Окрім цього, свідок надав впевненні твердження про наявність попередньої розмови, яка була ініційована ОСОБА_7 в ході якої остання зазначила, щоб ОСОБА_13 «не лізла» до Партизанської школи естетичного виховання.

Свідчення вищевказаних осіб є беззаперечними доказами, які могли істотно вплинути на висновки суду в частині недоведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 .

Окрім цього, як під час судового розгляду так і в своєму рішенні судом вжито заходів спрямованих на з`ясування законного порядку нарахування премій та заробітної плати працівникам структурних підрозділів відділу культури Генічеської РДА, який полягав у складанні наказів на преміювання (керівником структурного підрозділу), табелів обліку робочого часу, (підписується керівником структурного підрозділу, економістом відділу культури та начальником відділу культури), а вже після їх підписання надаються бухгалтеру по нарахуванню заробітної плати, обвинуваченій ОСОБА_7 для використання в роботі та нарахування заробітної плати.

Однак судом не враховано, що всі вищевикладені обставини, в досліджуваний під час судового розгляду період, документи підроблені, а отже, ані керівник структурного підрозділу, ані начальник відділу культури Генічеської РДА ті накази про преміювання, табеля обліку робочого часу з «примарним» працівником ОСОБА_14 ніколи не бачили та не підписували.

Аналіз досліджуваних під час судового розгляду доказів свідчить про те, що приблизно у вересні 2013 року ОСОБА_7 попросила у директора Партизанської школи естетичного виховання ОСОБА_10 заробітну картку з пін-кодом ОСОБА_11 (пояснення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), яку ОСОБА_10 передала через ОСОБА_16 обвинуваченій ОСОБА_7 (пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_17 ) та в подальшому на підставі підроблених ОСОБА_7 документів здійснювалось нарахування премій та заробітної плати ОСОБА_9 , які ОСОБА_18 на прохання ОСОБА_7 знімала вказану обвинуваченою суму коштів з банківської картки ОСОБА_11 , а грошові кошти залишала в кабінеті головного бухгалтера ОСОБА_19 з одночасним повідомлення про це ОСОБА_7 (пояснення ОСОБА_17 , ОСОБА_20 ).

В силу своїх посадових обов`язків питаннями нарахування премій та заробітної плати займається виключно ОСОБА_7 , остаточні підписані документи з таких питань використовуються саме нею, виключно на її комп`ютері можливе вчинення дій для складання та направлення відомостей про нарахування заробітної плати до обслуговуючого банку Райфайзен Банк «Аваль» (виключно на її комп`ютері встановлено відповідну програму банку та ніхто у вказаний період її не підміняв). Вищевказане підтверджене матеріалами ревізії фінансово - господарської діяльності відділу культури Генічеської РДА (акт 43-14/526 від 13.03.2015), поясненнями ревізорів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також поясненнями працівників бухгалтерії відділу культури Генічеської РДА ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , керівниками структурних підрозділів ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , а також письмовими матеріалами кримінального провадження.

Одночасно з цим, відповідно висновку комп`ютерно - технічної експертизи № 1228 від 14.07.2015 (стор. 2, 15, 16 висновку), саме на комп`ютері ОСОБА_7 виявлено файли, за частковим співпадінням реквізитів назв документів, з питань незаконного нарахування премій та заробітної плати ОСОБА_9 .

Матеріалами кримінального провадження також беззаперечно підтверджено те, що незаконні виплати та підробка документів мали місце з моменту отримання ОСОБА_7 банківської картки ОСОБА_11 (у вересні 2013 року) та припинились після звільнення останньої у січні 2014 року, не заважаючи на те, що інші працівники бухгалтерії відділу культури продовжували працювати на своїх посадах.

Пояснення обвинуваченої, надані під час судового розгляду, про її непричетність до злочинів, не відповідали дійсності.

Вказана поведінка та покази обвинуваченої мали бути оцінені судом, як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності.

В мотивувальній частині вироку (арк. 16), суд критично оцінює покази одного з основних свідків у провадженні - свідка ОСОБА_17 , оскільки, як нібито встановлено в судовому засіданні, між даним свідком та обвинуваченою ОСОБА_7 існують неприязні відносини, у зв`язку з чим остання може умисно оговорити ОСОБА_7 з метою створення алібі для себе.

Вказане твердження є безпідставним, надуманим судом, не ґрунтується на досліджуваних в судовому засіданні доказах, а отже висновки суду, викладені в судовому рішенні містять істотні суперечності.

Системним аналізом змісту вироку від 11.12.2017, встановлено, що з приводу взаємовідносин між зазначеними особами лише свідок ОСОБА_23 вказувала на те, що «...відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_26 не були дружніми, просто робочими, оскільки в кожної з них були свої ділянки роботи...» (арк. 7) та свідок ОСОБА_19 зазначила «... відносини між ОСОБА_27 та ОСОБА_7 не були дружніми, часто сперечались з робочих питань...».

Аналізом саме таких висловлювань свідків судом надумано, перебільшено, в порушення вимог КПК України, критично поставлено під сумнів покази свідка ОСОБА_17 , не вживши жодних належних процесуальних дій, що свідчить про грубе порушення вимог пунктів 1, 4 частини 1 статті 411 КПК України.

Між цим, прокурором надано ряд належних та допустимих доказів (матеріали НСРД, вирок Генічеського районного суду стосовно ОСОБА_13 , тощо), неодноразово під час судових слухань та судових дебатів вказано на факт змови та дружніх відносин між обвинуваченою та свідком ОСОБА_19 , які узгоджували свої пояснення та спосіб введення в оману як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового слідства. Покази надані таким свідком містили суперечності та яскраво свідчили факт дружніх відносин з обвинуваченою.

Між цим, ані під час судового розгляду, ані у судовому рішенні суддя не надав вказаним твердженням жодної оцінки, не вивчив клопотання прокурора, не прийняв жодного рішення з вказаного факту.

За результатами проведення судових засідань суддею також систематично порушувались вимоги кримінального процесуального кодексу України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (стаття 412 КПК України).

По-перше, в порушення статей 337, 349 КПК України судом систематично допускався вихід за межі пред`явленого особі обвинувачення (допит свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , тощо) оскільки вони не стосуються меж кримінального провадження. Неодноразові зауваження прокурора залишались без належного реагування суду.

По-друге, в порушення вимог статті 364 КПК України судові дебати проведено без участі потерпілого, не зважаючи на те, що від останньої надійшла заява про неможливість прибути на вказане судове слухання (08.12.2017).

По-третє, в порушення статей 84, 86 КПК України, не зважаючи на заявлені клопотання прокурора, не прийнято рішення щодо належності та допустимості доказів, наданих стороною захисту.

Крім того, по - четверте, при прослуховуванні аудіозапису судових засідань, зокрема при дослідженні поданих стороною обвинувачення письмових речових доказів, останні не прослуховуються, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В мотивувальній частині судом вказано про те, що майно (грошові кошти), в силу свої функціональних обов`язків не були ввірені ОСОБА_7 та не перебували в її віданні.

Юридичною підставою для такого відношення до майна є наявність відповідних повноважень, тобто правомочність щодо розпорядження, управління, доставці, зберігання майна, тощо.

Відповідно посадової інструкції ОСОБА_7 бухгалтера по нарахуванню заробітної плати, затвердженої наказом відділу культури і туризму Генічеської РДА, остання проводить нарахування заробітної плати з перевіркою оформлення наказів, листків непрацездатності, пояснювальних записок, тощо; готує дані по перерахуванню платежів по заробітній платі та здійснює їх перевірку, готує відомості на виплату заробітної плати і передає їх в установу банку та відповідно до Розділу III наділена правом вимагати та отримувати особисто або за дорученням головного бухгалтера від керівників структурних підрозділів та фахівців інформацію та документи, необхідні для виконання його посадових обов`язків.

Окрім цього, факт перебування грошових коштів у віданні ОСОБА_7 підтверджено письмовими доказами по справі, а також поясненнями свідків, тому вважає висновки суду, ОСОБА_7 не є тією особою, у віданні якої перебувало майно або перебувало в її віданні є хибним та передчасним.

Просив вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 11.12.2017 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 191, ч. 2, 3, 4 ст. 358 КК України - скасувати, внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В запереченнях обвинувачена ОСОБА_7 просила апеляцію прокурора залишити без задоволення в вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які просили вирок суду залишити без змін, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та останнє слово обвинуваченої, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції не дотримано вимоги ст.91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у провадженні об`єктивної істини.
Висновки суду про не доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими вона обвинується є передчасними через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також у зв`язку з тим, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Суд у вироку вказавши всі докази сторони обвинувачення при цьому не дав оцінку кожному з них, обмежившись загальними висновками та загальними роздумами щодо вжиття стороною обвинувачення заходів направлених на встановлення істини.

Згідно вимог 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, судом, безпідставно не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме - покази наданні під час судового розгляду свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , ОСОБА_13 а також інші обставини.

Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердили факт використання обвинуваченою за її вимогою банківською карткою ОСОБА_15 , на яку саме нею нараховувались грошові кошти у виді премій.

Судом не враховано твердження свідка ОСОБА_13 , яка на той час була начальником відділу культури Генічеської РДА, про те, що кошти які нараховувались як заробітна плата перебували лише у віданні ОСОБА_7 як бухгалтера по нарахуванню заробітної плати та тільки її дії призводили до їх зарахування працівникам відділу та структурних підрозділів.

Свідчення вищевказаних осіб є беззаперечними доказами, які могли істотно вплинути на висновки суду в частині недоведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 .

Суд, критично оцінивши покази свідка ОСОБА_31 , як доказ вини ОСОБА_7 , у вироку не вказав на підставі яких саме об`єктивних обставин він це робить, при тому як обґрунтовано вказує в апеляції прокурор в матеріалах провадження свідчення про неприязні відносини між ними відсутні.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 суд допустивсь протирічь вказавши про виправдання її на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні кримінальних правопорушень в її діях , при цьому у вироку вказав що остання у силу своїх посадових інструкції не є собою, віддані якої перебувало майно, або було їй ввірено за ст. 191 КК України.

Судом не враховано, що всі підроблені документи, за якими обвинувачена ОСОБА_7 використовувала для нарахування премій плати, ані керівник структурного підрозділу, ані начальник відділу культури Генічеської РДА ніколи не бачили та не підписували.

Згідно висновку комп`ютерно - технічної експертизи № 1228 від 14.07.2015 (стор. 2, 15, 16 висновку), саме на комп`ютері ОСОБА_7 виявлено файли, за частковим співпадінням реквізитів назв документів, з питань незаконного нарахування премій та заробітної плати ОСОБА_9 .

Незаконні виплати та підробка документів мали місце з моменту отримання ОСОБА_7 банківської картки ОСОБА_11 (у вересні 2013 року) та припинились після звільнення останньої у січні 2014 року, не заважаючи на те, що інші працівники бухгалтерії відділу культури продовжували працювати на своїх посадах.

В порушення вимог статті 364 КПК України судові дебати проведено без участі представника потерпілого, де до суду надійшла заява про неможливість прибути на вказане судове слухання (а.п.20 т.5).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність підлягає скасуванню з призначенням нового розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому колегія суддів не дає оцінку доводам, викладеним у апеляційних скаргах, але вони підлягають перевірці при новому судовому розгляді.

Під час нового розгляду, неухильно дотримуючись вимог КПК України, суду першої інстанції необхідно всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, зважити та перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, проаналізувати зібрані у справі докази в їх сукупності, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти за результатами розгляду законне і обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції - задовольнити.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в тому ж суді але в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 / підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2