Справа № 495/5174/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0000484 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мтсхета, Грузія, громадянина Грузії, який має посвідку на постійне місце мешкання на території України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, має на утриманні 4 малолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , раніше не судимого, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених за ст. 286 ч.2, ст. 135 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2017 року приблизно о 15.45 годині обвинувачений ОСОБА_7 порушив вимоги п. 2.3 б), п. 12.4, п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху України, а саме: 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; п. 18.4. «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити. (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення виразилось в тому, що у вказаний день та час обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВМW-740», р/н НОМЕР_1 в світлий час доби, здійснюючи рух по сухому асфальтобетонному покриттю, в лівій смузі проїжджої частини вул. Приморській, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, збоку вул. Ізмаїльської в напрямку с. Салгани, Білгород-Дністровського району зі швидкістю близько 88...93 км/год., чим порушив встановлений швидкісний режим в населених пунктах (60 км/год) та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу через проїжджу частину вул. Приморська, що розташований на перехресті вул. Приморська і вул. Софіївська, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра», уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, обрав швидкісний режим без врахування дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, знехтував тим, що у правій смузі попутного йому напрямку руху зупинився автомобіль, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів для яких може бути створена небезпека, в результаті чого скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_13 , яка пересікала проїжджу частину справа на ліво по ходу руху автомобіля по вказаному нерегульованому пішохідному переході.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 134 від 23.06.2017 року при дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження: 1. Множинні грубі переломи кісток склепіння і основи черепа, з внутрішньо мозковими крововиливами, множинні переломи кісток лицьового скелета з множинними забійними ранами і саднами лівої, половини обличчя; 2. Забійні рани правої половини шиї, області правої ключиці, області рукояті грудини; 3. Закритий вивих лівого плечового суглоба, закритий перелом кісток лівого передпліччя, множинні забійні рани і садна лівої верхньої кінцівки; 4. Закриті переломи лівої половини кісток тазу; 5. Закритий перелом кісток лівої гомілки з ознаками напряму травмуючої сили зліва направо та декілька спереду назад; 6. Забійна рана лівого стегна 7. Множинні садна переважно лівої бокової поверхні тулуба. 8. Садна нижніх кінцівок.
Смерть ОСОБА_14 настала одразу після отримання тілесних ушкоджень внаслідок несумісної з життям поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок, складові якої викладені в п. «1.».
Виявлені тілесні ушкодження у відповідності до п. 2.1.2. «Правил судово-медичного визначення степеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (в т.ч. в момент заподіяння) і як такі, що стали причиною смерті ОСОБА_13 .
Крім того, 03.05.2017 року приблизно о 15.45 год. обвинувачений ОСОБА_7 завідомо залишив без допомоги неповнолітню ОСОБА_13 , яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, хоча мав змогу надати їй допомогу, а також сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, а саме: 03.05.2017 року приблизно о 15.45 год. обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «BMW-740», р/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.3 б), п. 12.4, п. 18.1, п. 18.4 «Правил дорожнього руху України», внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка пересікала проїжджу частину справа на ліво по ходу руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході. Після наїзду на пішохода обвинувачений ОСОБА_7 в порушення вимог пункту 2.10. «а», «г», «д» Правил дорожнього руху, які зобов`язують водія: п. 2.10. «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції».
На місці пригоди не залишився, заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій не вжив, до медичного закладу та органу поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив та зник з місця пригоди, тим самим залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_13 , яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок іншого безпорадного стану, хоча мав змогу надати їй допомогу, при цьому сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.
Обвинувачений ОСОБА_7 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_7 відносно фактичних обставин злочинів, оскільки вони ніким не оспорюються, допитом потерпілої ОСОБА_15 , дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого, та дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_7 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілої ОСОБА_4 , дослідженням доказів, які характеризують його особистість та дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілої. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини злочинів.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті. Йому важко згадувати про ці події. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_15 в частині стягнення з нього на її користь майнової шкоди на суму 69300 грн. визнав в повному обсязі. Він відшкодував завдану майнову шкоду потерпілій на суму 12 500 грн. В частині стягнення з нього на користь потерпілої компенсації моральної шкоди визнав лише на суму 300 000 грн. У скоєному щиро розкаявся, дуже шкодує, що так сталось та просив його суворо не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_13 була її донькою. Про події ДТП вона дізналась зі слів співробітників поліції в ході телефонної розмови. Просила задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 майнову шкоду у сумі 69 300 грн., оскільки він відшкодував майнову шкоду на суму 12 500 грн. та компенсацію моральної шкоди на суму 3 000000 грн., яку обґрунтовує наступним. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого загинула її дитина, яку вона поховала самостійно. Обвинувачений не попросив навіть у неї, як матері дитини, яка загинула, вибачення. Її материнське горе та біль не виміряти ніякими грошима і стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у сумі 3 000000 змусить його відповісти за вчинки. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованих злочинів та кваліфікує його дії:

-за ст. 286 ч.2 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого;
-за ст. 135 ч.1 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає щире каяття, часткове відшкодування завданого матеріального збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення; тяжкість скоєного, він одружений, на утриманні неповнолітніх має 4 малолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , має постійне місце реєстрації та проживання, не працює, раніше не судимого, позитивно характеризується за місцем мешкання, вчинив злочини, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості та тяжких, також враховується думка потерпілої ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного неможливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 погодився на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016» від 22.12.2016 року, відповідно до свідоцтв про народження від 02.04.2008 року серія НОМЕР_2 , від 25.09.2014 року серія НОМЕР_3 , від 24.05.2013 року серія НОМЕР_4 , від 30.08.2017 року № 534562 обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні 4 малолітніх дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підпадає під дію ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, і бажає, щоб до нього була застосована амністія, у зв`язку з чим суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання відповідно до ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Витрати на провадження експертиз під час здійснення досудового розслідування у сумі 3662,6 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 69300 грн., з огляду на уточнення потерпілою у судовому засіданні суми майнової шкоди, у зв`язку із відшкодуванням обвинуваченим суми майнової шкоди 12 500 грн. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди у сумі 3 000000 грн., оскільки доводи, наведені потерпілою в судовому засіданні заподіяння їй моральної шкоди, знайшли своє підтвердження.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2, ст. 135 ч.1 КК України і на підставі санкції даних статей призначити йому покарання:

-за ст. 135 ч.1 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
-за ст. 286 ч.2 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
-Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від основного покарання, призначеного вироком Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2017 року згідно ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Витрати на провадження експертиз під час здійснення досудового розслідування у сумі 3662,6 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 69300 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди у сумі 3 000000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ