Справа № 534/1162/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці обвинувальний акт від 27 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000291 від 22 березня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за які передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років та від 6 до 10 років, та те, що він є наркотично залежною особою, не має законних джерел доходів, має непогашену відповідно до закону судимість за вчинення умисних злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотиків, вчинив новий тяжкий злочин після направлення до суду обвинувального акту, що вказує на стійке антисоціальне спрямування обвинуваченого та його бажання надалі вчиняти кримінальні правопорушення, а також для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків: запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Ухвалою суду від 04 січня 2018 року до обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягав у забороні йому залишати житло цілодобово за адресою АДРЕСА_1 , однак при перевірці дотримання умов відбування цілодобового домашнього арешту 22 лютого 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання відсутній.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись, що йому не було роз`яснено порядок і умови відбування домашнього арешту, але йому відомо про заборону залишати житло цілодобово. Однак в зв`язку з тим, що за станом здоров`я він потребує постійного лікування, він звертався до лікарів і відлучався з місця свого проживання. Просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки це перешкоджатиме його лікуванню.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 не порушував порядок відбування домашнього арешту та відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою і прокурор не надав докази, які підтверджують викладені ним обставини, які він просить врахувати при обранні запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до таких висновків.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора та з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст. 183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На підтвердження ризику щодо можливості обвинуваченого переховуватись від суду прокурор посилається на тяжкість можливого покарання. Проте, суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Магомедова проти Росії», в пункті 74 якого Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тяжкість злочину. Тримання під вартою. Не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Клішин проти України» зазначено, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. У рішенні по справі «Бойченко проти України» суд вказує, що одне тільки посилання на відповідну норму закону без зазначення підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби особа може перешкоджати провадженню у справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатньою для ухвалення рішення про тримання під вартою.

Так не заслуговують на увагу посилання прокурора щодо здійснення обвинуваченим тиску на свідків, оскільки основними свідками є легендовані особи, тому здійснення на них тиску виключається.

Ухвалою суду від 04 січня 2018 року до обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягав у забороні йому залишати житло цілодобово за адресою АДРЕСА_1 .

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який переніс трепанацію черепа, страждає на епілептичні напади, що підтверджується медичною довідкою, те, що він має постійне місце проживання, суд дійшов до висновку, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 може забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 183, 194КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово строком на 60 діб, з 13 березня 2018 року року по 13 травня 2018 року за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням покласти на відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та окремо оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1