Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/819/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2017 року, якою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, маючого середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.07.2010 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ст. 186, ч.2 ст. 186; ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки; 19.07.2011 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185, ст. 297, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 21.06.2014 рокуна підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року; 22.01.2016 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.185, ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки; 30.03.2016 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,
відмовлено в задоволені клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2017 року, відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 , перебуває в місцях позбавлення волі з 19.05.2016 року та по 18.05.2018 року. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 01 рік 05 місяців 12 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Також встановив, що ОСОБА_7 залишилося до відбуття 06 місяців 18 днів.
За час відбування покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія ( № 6 )» ОСОБА_7 порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав; має 1 (одне) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 10, а.о.с. 19, т.1 ч.2); з 19.05.2016 року перебував в Кіровоградській УВП ( № 14); з 07.06.2016 року відбуває покарання в Кропивницькій виправній колонії (№ 6); з 21.07.2016 року по 17.08.2016 року та з 17.03.2017 року по 06.07.2017 року засуджений перебував в Кропивницькій УВП ( № 14 ); з жовтня 2016 року по січень 2017 року працював на виробництві установи, а саме в цеху металообробки - до праці ставився добросовісно, вчасно виконував виробничі завдання, дбайливо відносився до обладнання та інструменту, мав сумлінну поведінку (а.п. 12).
Після отримання заохочення змінив своє ставлення до праці, працювати на виробництві установи не має бажання, щодо скоєного злочину розкаюється, міру покарання, призначену судом, вважає справедливою, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи на даний час ставиться безвідповідально або перекладає їх на інших засуджених, відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 66 годин ( а.п. 11), відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участь і в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає; бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляє; участь у роботі самодіяльних організацій не приймає, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє; характеризується посередньо (а.п. 9, а.о.с. 48, 58 , Т.1 ч.2).
Враховуючи зазначене, суд встановив, що клопотання засудженого ОСОБА_7 та матеріали особової справи останнього за № 188-С-17 не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
Також вказав, що при оцінці ставлення засудженого до праці, спочатку спостерігалася позитивна тенденція покрашення, яка проявлялася в працевлаштуванні на виробництві установи, однак після отримання заохочення ОСОБА_7 змінив своє ставлення до праці, працювати на виробництві установи не має бажання, до виконання робіт із благоустрою установи на даний час ставиться безвідповідально або перекладає їх на інших засуджених.
Вказані обставини в їх сукупності не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно про ситуативний характер поведінки засудженого.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та задовольнити клопотання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання, оскільки він працював та має одне заохочення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, висновок прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 з 19.05.2016 року відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія ( № 6 )». За час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав одне заохочення, після якого змінив своє ставлення до праці, працювати на виробництві установи не має бажання. На даний час не працевлаштований. До виконання робіт із благоустрою установи на даний час ставиться безвідповідально або перекладає їх на інших засуджених та відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював всього лише 66 годин (а.п. 11).
Стосовно скоєного злочину розкаюється, міру покарання, призначену судом, вважає справедливою. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участь і в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляє, участь у роботі самодіяльних організацій не приймає, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє. Характеризується посередньо.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечив, щодо застосування умовно-дострокового звільнення, мотивуючи це тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

Представник ДУ «Кропивницька випрана колонія (№ 6)» залишив на розсуд суду питання, щодо застосування умовно-дострокового звільнення.

Посилання засудженого ОСОБА_7 в апеляцій скарзі на те, що суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову в задоволенні його клопотання не врахував, що він має одне заохочення, за сумлінну поведінку та ставлення до праці, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тому, що як вірно зазначено судом першої інстанції сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_8 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2017 року щодо нього, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді - підписи
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2