Справа № 146/1219/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2017 р. смт Томашпіль Вінницької області
до якого не застосовано запобіжний захід,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 155, ч.1 ст. 155 КК України,-,-
В С Т А Н О В И В:
В кінці травня 2017 року біля 12 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_2 в якому він проходив стажування для подальшого працевлаштування, запросив до даного магазину свою знайому неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Перебуваючи у приміщенні зазначеного магазину ОСОБА_4 закрив із середини на металеву защіпку вхідні двері магазину та достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, маючи прямий умисел, спрямований на статеві зносини з ОСОБА_6 , яка є не половозрілою, тобто не досягла статевої зрілості, без застосування фізичного насильства та погроз, за взаємною згодою останньої на двомісному розкладеному дивані, розміщеному у вітальні вказаного магазину, здійснив добровільний статевий акт в природній формі з малолітньою ОСОБА_6 , який тривав біля 10 хвилин.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичного експерта № 119 від 5 вересня 2017 року в ОСОБА_6 виникли тілесні ушкодження у вигляді застарілих розривів дівочої перетинки в результаті статевого життя.
Крім того, на початку червня 2017 року біля 22 години ОСОБА_4 діючи повторно, перебуваючи спільно із ОСОБА_6 на території тракторної бригади ТОВ АК «Зелена Долина» у с. Вила Томашпільського району Вінницької області, достовірно знаючи, що вона є неповнолітньою особою, маючи прямий умисел, спрямований на статеві зносини з ОСОБА_6 , яка є не половозрілою, тобто не досягла статевої зрілості, без застосування фізичного насильства та погроз, за взаємною згодою останньої, постеливши свою спортивну кофту на землю, здійснив добровільний статевий акт в природній формі з малолітньою ОСОБА_6 який тривав біля 10 хвилин.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичного експерта № 119 від 5 вересня 2017 року в ОСОБА_6 виникли тілесні ушкодження у вигляді застарілих розривів дівочої перетинки в результаті статевого життя.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та допитом потерпілої.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, враховуючи ст.. 325 КПК України, вимоги якої були погоджені з учасниками процесу, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого та потерпілої, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, цивільний позов по справі не заявлено.
По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що в травня 2017 року біля 12 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Автозапчастини», який розташований в смт. Вапнярка Томашпільського району в якому він проходив стажування, запросив неповнолітню ОСОБА_8 . Перебуваючи у приміщенні зазначеного магазину обвинувачений закрив із середини двері магазину та без застосування фізичного насильства за взаємною згодою ОСОБА_9 здійснив добровільний статевий акт з останньою. Крім того, на початку червня 2017 року біля 22 години на території тракторної бригади у с. Вила Томашпільського району Вінницької області, повторно здійснив добровільний статевий акт з малолітньою ОСОБА_6 . В скоєному щиро розкаявся, зобов`язався в подальшому подібного не вчиняти.
Потерпіла ОСОБА_6 в присутності законного представника ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що в травня 2017 року біля 12 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Автозапчастини», який розташований в смт. Вапнярка Томашпільського району та в якому проходив стажування обвинувачений без застосування фізичного насильства за взаємною згодою здійснила добровільний статевий акт з ОСОБА_4 . Крім того, на початку червня 2017 року біля 22 години на території тракторної бригади у с. Вила Томашпільського району Вінницької області, повторно здійснила добровільний статевий акт з обвинуваченим. Щодо міри покарання просила суворо не карати, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у скоєнні злочинів доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 155 КК України, тобто статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості та за ч. 1 ст. 155 КК України, тобто статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості.
Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, а тому виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства ( у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта-як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) кримінального кодексу, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Тому, враховуючи зміст ст. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначені покарання дії ОСОБА_4 мають бути кваліфіковані за ч.1 ст. 155 КК України, статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілої та її законного представника, які претензій до обвинуваченого ні морального ні матеріального характеру не мають та просили не позбавляти волі, досудову доповідь про особу обвинуваченого, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою селищного голови Вапнярської селищної ради, згідно довідки головного лікаря КУ «Томашпільська ЦРЛ» ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази та витрати на залучення експерта у даному критмінальному провадженні відсутні.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.
Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1