Справа №584/171/18
Провадження №1-кп/584/35/18
УХВАЛА
13 квітня 2018 року Путивльський районний суд Сумської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
з участю осіб, які беруть участь у справі:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль кримінальне провадження №0000462 від 28.12.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.187 КК України,
встановив:

В провадженні Путивльського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинувченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.187 КК України.
Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обгрунтовуючи тим, що строк запобіжного заходу спливає 23.04.2018.
Посилаючись на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, суспільно-корисливою працею не займається, проживає не за місцем своєї реєстрації, дані про його сталі соціальні зв`язки відсутні, обвинувачується у вчиненні нового корисливого злочину, вважає, що на даний існують ризики, передбачені у ст. 177 КПК України, які враховані судом під час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому просив продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів
Крім того також пояснив, що під час досудового розслідування обвинувачений погрожував потерпілому фізичною розправою та застосуванням насильства, а також відкрито кримінальне провадження за фактом застосування насильства ОСОБА_5 до працівника правоохоронного органу під час конвоювання.
Обвинуваченим подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому зазначає, що стан його здоров`я погіршується, він хворіє на тяжке вірусне захворювання «Гапетит С», має трьох неповнолітніх дітей та проживає зі своєю цивільною дружиною за адресою: АДРЕСА_1 , всі свідки та сам потерпілий вже допитані, а він не має наміру переховуватись від суду.
Враховуючи те, що його діти потребують матеріальної допомоги, його цивільній сім`ї зараз важко оплачувати захисника, просив змінити йому запобіжний захід на менш суворий.
Зазначив, що може бути під домашнім арештом як в м.Києві так і у матері своїх двох дітей в м.Глухів.
Захисником також заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою (особисте зобов`язання, домашній арешт).
Зазначає, що жодних доказів, які б свідчили про скоєння злочину ОСОБА_5 , не надано.
Позицію прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою вважає необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсності. Крім тяжкості покарання жодних підстав реальності ризиків не наведено.
Крім того, захисником також було зазначено, що вироком Білопільського районного Сумської області від 17.11.2017 ОСОБА_5 було виправдано за ч.3 ст.185 КК України.
Також під час розгляду йому змінювали запобіжний захід на особисте зобов`язання. Обвинувачений від суду не переховувався, з`являвся за викликом, не перешкоджав кримінальному провадженню.
На даний час вказаний вирок скасований апеляційною інстанцією, ним вирішується питання щодо подання касаційної скарги.
Заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов до таких висновків.
Згідно з ч.ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинувачених.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ухвали Путивльського районного суду Сумської області від 22.02.2018 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 22 лютого 2018 року по 23 квітня 2018 року включно.
Судове провадження у даній справі ще не завершено.

За змістом пункту 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законного арешту або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В силу частин 1,4 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, - виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський Суд з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 р. зазначив, що згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. Такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.

Як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2014 за ч.1 ст.129, ч.1 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 3 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, вироком Буринського районного суду Сумської області від 23.03.2015 за ч.3 ст.296, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 21 липня 2016 року, обвинувачується у вчиненні нового злочину, офіційно не працює, докази про його сталі соціальні зв`язки, поживання в м.Київ, 96 станція Г.Кірпи, а також про те, що він займається суспільно-корисною працею, суду не надані, тому суд вважає, що наявні та достатні підстави вважати, що він може продовжувати злочинну діяльність, тобто існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відсутність офіційного працевлаштування, постійного законного джерела доходів, місця проживання, відсутність міцних соціальних зв`язків, дає підстави вважати,що існує імовірність того, що обвинувачений зможе вчинити інші злочини.

Крім того, стороною захисту не надані суду будь-які позитивні характеристики чи документи, підтверджуючі міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, які б доводили протилежну точку зору та могли б стати однією з підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Надані копії свідоцтва про народження дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд не бере до уваги, оскільки їх батьком зазначений ОСОБА_8 .

Даних, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого під вартою матеріали кримінального провадження не містять.

При цьому необхідно також зазначити, що даних про реальну можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за якоюсь конкретною адресою суду не надавалось.

Наявний і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: спроби обвинуваченого незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки як вбачається з оглянутому в судовому засіданні відеозапису проведеного впізнання обвинувачений погрожував потерпілому та іншим присутнім особам, які брали участь у слідчій дії, фізичною розправою та застосуванням насильства.
Той факт що потерпілий, а також окремі свідки вже допитані судом, ризику подальшого впливу на них не зменшує, оскільки з огляду на положення ст. 404 КПК України щодо меж апеляційного розгляду не виключається можливість повторного дослідження повідомлених ними обставин у суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної процесуальної поведінки та тримання під вартою з метою запобігання згаданим ризикам.

При цьому, необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів вини у вчиненні інкримінованого злочину судом не беруться до уваги, оскільки ці питання підлягають вирішенню під час ухвалення вироку.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, в силу п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави суд не визначає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 350 КПК України. суд,

ухвалив:

1. Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

2.Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді тримання під вартою, продовжити на шістдесят днів з 23 квітня 2018 року по 21 червня 2018 року включно.
3.У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

4. Роз`яснити, що відповідно до ст.350 КПК України відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає чинності з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1