Провадження №1-кс/193/14/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
17 січня 2018 року смт.Софіївка

Слідчий суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджено з прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13.01.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
16 січня 2018 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого Софіївського ВП Жовтоводського відділу поліції ГуНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Софіївського відділення Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, згідно якого просять суд накласти арешт на автомобіль УАЗ 452 Д, д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 , а також на бензопилу SABER BKZ 5531 mm червоного кольору.

Клопотання обґрунтовано тим, що 13 січня 2018 року о 13:00 годині до чергової частини Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області по телефону надійшло повідомлення від інспектора Софіївського ВП ОСОБА_6 , про те, що 13.01.2018 року в лісопосадці поблизу с. Запорізьке Софіївського району затримано 5 осіб які здійснюють незаконну порубку дерев акації.

Дане повідомлення 13.01.2018 року зареєстровано до журналу єдиного обліку злочинів за №134 від 13.01.2018 року та внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000018 від 13.01.2018 року. Попередня правова кваліфікація 246 ч.1 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 13.01.2018 року в період часу з 09:00 години по 13:00 годин гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , невстановлена особа на імя ОСОБА_11 та водій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 маючи при собі водійські права ВАА 155000, керуючи автомобілем УАЗ 452 Д, д/н НОМЕР_1 , між селами Запорізьке, Братське та Софіївка на четвертій посадці від с. Запорізьке Софіївського району Дніпропетровської області незаконно здійснювали порубку дерев.

Внаслідок чого в ході огляду місця події встановлено, що невстановленою особою було спиляно 43 деревини, що підтверджується пеньками свіжоспиляних дерев. Оглядом вищезазначеного автомобіля було виявлено стовбури дерев, що знаходилися в причепі автомобіля УАЗ та бензопилу SABER BKZ 5531 mm червоного кольору, які доставлено до Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

В ході опитування вище зазначених осіб, встановлено, що порубку дерев здійснював невідомий на імя ОСОБА_11 , вказаною бензопилою, місце знаходження якого органам досудового розслідування невідоме.

15.01.2018 року Софіївським районним судом було винесено ухвалу ЄУН 193/3818/18 від 15.01.2018 року, згідно якої було надано тимчасовий доступ до автомобіля УАЗ та бензопили, та 16.01.2018 року в ході огляду автомобіля УАЗ 452 Д д/н НОМЕР_1 за участю представника Софіївського лісгоспу в причепі було виявлено та вилучено стовбури дерев загальним розміром 4,2 м3, та при огляді бензопили на стінках якої було виявлено сліди масла, що підтверджує те що остання працювала та здійснювала свої функції, тому на стінках можуть бути сліди пальців рук осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Аналіз змісту ст. 168 КПК України свідчить, що тимчасово вилученим майном може вважатись майно, яке одержано в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст.ст.207, 208 цього Кодексу; обшуку; огляду.
При цьому, тимчасово вилученим майном при огляді вважаються речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу (ч. 5 ст. 237 КПК України).
Таким чином, вирішення питання про те, чи є майно, яке потрапило до уповноваженої особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею. Припинення статусу тимчасового вилученого майна передбачено лише шляхом накладення арешту або його повернення.
Статтею 169 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для повернення тимчасового вилученого майна, а саме:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною пятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається: 1) з метою забезпечення збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Підставою арешту майна є кримінальне провадження №0000018, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 246 КК України незаконна порубка лісу, санкція якої не містить конфіскації майна.

Транспортний засіб - автомобіль УАЗ 452Д, з державним номерним знаком НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні на запитання суду слідчий повідомив, що фактичний власник вказаного транспортного засобу в рамках кримінального провадження не опитаний, причини передачі автомобіля під керування гр. ОСОБА_12 досудовим розслідуванням не встановлено, чи є титульний володілець у зазначеного автомобіля не досліджено.

На запитання суду слідчий повідомив, що вказаний транспортний засіб не визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову не встановлений, наслідки арешту майна для інших осіб, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчим у поданому клопотання також не обгрунтована. Зокрема, як вбачається судом, слідчим не обгрунтовано в клопотанні та в судовому засіданні який реальний та можливий розмір шкоди спричинено кримінальним правопорушенням, чи може розмір цієї шкоди зрости у подальшому, яка вирогідність подання цивільного позову в рамках даної справи та на яку суму, як арешт майна вплине на його вартість, які наслідки арешту для інших осіб, зокрема для фактичного власника транспортного засобу, а в клопотанні міститься лише фактичний виклад обставин скоєння кримінального правопорушення.
Слідчим не доведена і можливість того, що дане майно може бути знищене чи приховане власником автомобіля.
Крім того, накладення арешту, тобто обмеження прав власника автомобілю, у даному випадку не відповідає меті і завданням забезпечення кримінального провадження і не є співрозмірним обмеженню права власності.
Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Крім того, під час розгляду клопотання не було встановлено жодних доказів на підтвердження існування реальних підстав вважати, що підозрюваний може здійснити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження транспортного засобу, оскільки існування вказаних ризиків, передбачених абзацом другим ст. 170 КПК України, є обов`язковим при прийнятті слідчим суддею рішення про накладення арешту на майно, та слідчим не було надано жодних доказів, які б підтверджували існування вказаних ризиків. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.
Також в клопотанні не ставиться питання про :
- «заборону для особи, на майно котрої накладено арешт, чи іншої особи, у володінні якої перебуває майно» - розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, не надано переконливих доказів стосовно особи, котрій належить майно, на котре необхідно накласти арешт та іншої особи, у володінні якої перебуває майно.
До того ж, як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є в даному кримінальному провадженні ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Тому навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи вищезазначене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого Софіївського ВП ГуНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 про арешт транспортного засобу - автомобіля УАЗ 452Д, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 не обгрунтоване, не підтверджене матеріалами поданого клопотання та задоволенню не підлягає. Вказане майно, а саме: автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до нього необхідно повернути власнику.
В той же час судом враховується, що вході опитування осіб, затриманих на місці пригоди встановлено, що порубку дерев здійснював невідомий на імя ОСОБА_11 , бензопилою SABER BKZ 5531 mm червоного кольору, місце знаходження якого органам досудового розслідування невідоме.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Із змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України, арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя вважає, що на даний час встановлено, що вилучена бензопила SABER BKZ 5531 mm червоного кольору, сама по собі або в сукупності з іншими речами та документами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, є достатні підстави вважати, що вона є знаряддям злочину, оскільки при огляді бензопили на підставі протоколу огляду предмету від 15.01.2018 вбачалося, що на її стінках було виявлено сліди масла, що підтверджує те що остання працювала та здійснювала свої функції за призначенням, тому на стінках можуть бути сліди пальців рук осіб які вчинили дане кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини та очевидну необхідність в арешті вищевказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, з метою унеможливлення його подальшої втрати, а також забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування, вважаю, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на бензопилу SABER BKZ 5531 mm обгрунтоване, підтверджене матеріалами поданого клопотання та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 84, 167, 170-173, 309, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджено з прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13.01.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України - задовільнити частково.
Накласти арешт на бензопилу SABER BKZ 5531 mm червоного кольору.
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена особою, інтересів якої вона стосується, безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її отримання.
Особи, зазначені в ч. 1 ст. 174 КПК України, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Слідчий суддя: