Справа № 204/7035/17
Провадження № 1-кс/204/1354/17
УХВАЛА
іменем України
03 листопада 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 на праві приватної власності, номер запису про право власності: 226641997, дата та час державної реєстрації: 03 жовтня 2017 року, підстава виникнення права власності: договір дарування квартири №1631 НМТ0089693 виданий 03 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб.

Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0002269, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2017 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 після розлучення з ОСОБА_7 , шляхом шахрайства та подання завідомо неправдивих відомостей до Апеляційного суду Дніпропетровської області, переоформив квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_4 (рідну матір), чим завдав матеріальної та моральної шкоди потерпілій. На даний момент правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману. В ході проведення досудового розслідування, залучена та допитана в якості потерпілого ОСОБА_7 , яка пояснила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 17 серпня 2012 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом РАЦС м. Дніпропетровська за актовим записом № 863. Життя з ОСОБА_6 не склалося і фактичні відносини між ними припинилися з 2015 року. Під час спільного ведення господарства, перебуваючи у шлюбі, в жовтні 2013 року за спільні кошти подружжя, ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2013 року набуто спільне сумісне майно подружжя придбали квартиру за АДРЕСА_1 . Впродовж спільного життя подружжя вкладали спільні сімейні кошти на благоустрій квартири, ремонт, тощо. Після того як відносини почали портитись, ОСОБА_6 систематично потерпілу виганяв з місця проживання, мотивуючи тим що ОСОБА_7 , згідно документів, не має права на спільну квартиру, та не прописана в ній. Після чергової подібної сварки, потерпіла подала позовну заяву на поділ спільного майна подружжя. В підсумку - 14 вересня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення, яким було визнано за потерпілою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . На підставі даного рішення ОСОБА_7 звернулась до нотаріуса, та зареєструвала право власності на 1/2 частину квартири (витяг з реєстру додається). Але з даним рішенням ОСОБА_6 не погодився, та звернувся з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Дніпропетровської області, де він разом зі своїми батьками обманули суд, та стверджували що придбали спірну квартиру за їх власні кошти, які вони нібито отримали від продажу батьківської квартири. 22 серпня 2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області під час перегляду даної справи за апеляційної скаргою ОСОБА_6 було скасовано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та винесено нове рішення, яким відмовлено потерпілій у задоволенні позовних вимог. Після чого ОСОБА_6 20 вересня 2017 року, коли справа знаходилась в ВССУ, здійснив переоформлення ? частини квартири потерпілої на своє ім`я. Далі, діючи узгоджено, за попереднім шахрайським планом, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 після зняття виконавчою службою арешту на квартиру - здійснили відчуження квартири шляхом договору дарування на її ім`я. Але, як стало відомо, ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_4 приховали суттєвий факт від колегії суддів апеляційної інстанції, що понесло за собою невірне рішення суду та придбання права на майно шляхом обману (шахрайство) вчинене у великому розмірі, а саме перед вчиненням договору продажу, ОСОБА_4 , з метою перерахування коштів отриманих від продажу квартири здійснила наступні дії: 21 жовтня 2013 року, був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 , банк одержувача: Відділення № 5 ПУМБ в м. Дніпропетровську, МФО 334851, код одержувача , одержувач ОСОБА_4 , рахунок одержувача НОМЕР_1 ; 22 жовтня 2013 року був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_2 на суму вкладу 415 800,00 грн. (чотириста п`ятнадцять тисяч вісімсот гривень), та строк розміщення вкладу складав 360 (триста шістдесят) днів: з 22 жовтня 2013 року по 24 жовтня 2014 року; 22 жовтня 2013 року згідно платіжного доручення № платник ОСОБА_8 , код платника НОМЕР_3 перерахував на дебетовий рахунок НОМЕР_4 , одержувач ОСОБА_4 , код банку НОМЕР_5 , кредит рахунок № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 375800 (триста сімдесят п`ять тисяч вісімсот ) грн. згідно договору купівлі продажу № 606 від 22 жовтня 2013 року. Через місяць після цих подій, ОСОБА_4 зняла частину коштів у сумі 330 000 (триста тридцять тисяч) грн. для придбання власної квартири за адресою АДРЕСА_2 . Вищевказана інформація вказує на обставини використання громадянкою ОСОБА_4 всіх грошових коштів отриманих з продажу членами її родини ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_3 , у сумі 375 800 грн., не на придбання своєї квартири від імені ОСОБА_6 а на інші цілі, а саме відкриття депозитного рахунку № НОМЕР_2 з 22 жовтня 2013 року по 24 жовтня 2014 року, для наступного придбання власної квартири АДРЕСА_4 . Таким чином, подання ОСОБА_6 в судових органах завідомо неправдивої інформації про використання своїх коштів для придбання своєї квартири, потягло за собою винесення неправильного рішення про фактичне позбавлення її права власності на її майно. Окрім цього потерпілою долучено копії документів, якими підтверджено фактичні обставини, викладені нею під час допиту. Також, в ході проведення досудового розслідування в якості свідка був допитаний ОСОБА_10 , який пояснив, що потерпіла 03 жовтня 2013 року відповідно до розписки за участю двох свідків, взяла грошові кошти у сумі 150000 грн., для купівлі квартири, чим підтвердив, що грошові кошти брала у борг дійсно потерпіла. Свідчення підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, а саме доданими до заяви про кримінальне правопорушення завіреними копіями документів на які вона посилається у заяві про кримінальне правопорушення, а також окремо наданими нею копіями документів. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №102301676 від 01 листопада 2017 року, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, номер запису про право власності: 226641997, дата та час державної реєстрації: 03 жовтня 2017 року, підстава виникнення права власності: договір дарування квартири №1631 НМТ0089693 виданий 03 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 . У слідства є достатні підстави вважати, що вказане нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та є речовим доказом у кримінальному провадженні. Із внесених до ЄРДР даних про обставини вчинення кримінального правопорушення вбачається набуття права власності на вказану квартиру шляхом шахрайства та є достатні підстави вважати, що квартира набута у власність кримінально протиправним шляхом. Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, вказана квартира є об`єктом кримінально-протиправних дій. Станом на даний момент речовий доказ квартира АДРЕСА_1 знаходиться у вільному цивільному обігу, може бути відчужена, передана іншим особам, щодо неї можуть бути створені та зареєстровані речові права та їх обтяження із створенням прав третіх осіб на нерухоме майно, що підтверджується доданими до клопотання фотокартками з інтернет-ресурсу «Олх», чим підтверджується намір продажу майна іншим особам. Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна. Тобто є необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження - арешту даного майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, необхідно накласти заборону розпорядження вказаним нерухомим майном, оскільки обставини, у зв`язку з чим ведеться досудове розслідування, підтверджують, що їх незастосування призведе до можливої втрати та передачі майна. Таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, розумним та співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження. Отже, на даний момент з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України) існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01) із забороною розпоряджатися арештованим майном у будь-який спосіб.

Судом заслухано слідчого ОСОБА_3 та досліджено додані до клопотання документи.

Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий, за погодженням з повноважним прокурором, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.
Клопотання містить лише загальні формулювання мети арешту майна згідно положень процесуального закону та не містить належного обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна.
Крім того, до клопотання не додано копії судового рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року, на підставі якого було здійснено переоформлення ? частини квартири потерпілої на ім`я ОСОБА_11 , як зазначено у клопотанні.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно піддягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 на праві приватної власності, номер запису про право власності: 226641997, дата та час державної реєстрації: 03 жовтня 2017 року, підстава виникнення права власності: договір дарування квартири №1631 НМТ0089693 виданий 03 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: