УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/81/16 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
потерпілих: ОСОБА_8
ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Любарського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2017 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого
- за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
- за ч. 1 ст. 126 КК України до штрафу розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Речові докази по справі: частину металевої швабри, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, після набрання вироком суду законної сили знищити.
Згідно вироку, 28 червня 2015 року близько 10 години ОСОБА_7 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 затіяв словесну суперечку із власницею домогосподарства та ОСОБА_8 , з приводу побачень з його дітьми, з якими він не проживає. В ході суперечки обвинувачений та ОСОБА_9 , схопились обома руками за швабру та почали перетягувати держак швабри між собою. Застосувавши силу ОСОБА_7 , потягнув швабру на себе, внаслідок чого в правій руці ОСОБА_9 , держак металевої швабри зламався та одна частина металевого держака впала на землю, а інша залишилась в руках обвинуваченого.
В подальшому, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх дій, маючи намір нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , замахнувшись частиною металевої швабри в сторону останньої, наніс їй удар по правій руці спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця правої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. В цей час, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, потягнув вказаний вище зламаний держак до себе, в результаті чого, гострою його частиною умисно заподіяв ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правої руки, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , застосувавши фізичну силу, лівою рукою з розмаху штовхнув по тулубу ОСОБА_8 , яка втрутилась з метою припинення вищевказаних протиправних дій обвинуваченого та захисту своєї доньки ОСОБА_9 . В результаті чого вона не втримавши рівноваги впала усім тілом на асфальтне покриття та вдарилась потилицею та сідницями. Даними діями ОСОБА_7 , по відношенню до ОСОБА_8 , вчинив насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 , застосувавши фізичну силу, взяв дитячу іграшку та наніс ще один удар в область живота ОСОБА_8 , завдавши їй фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_7 , що виразились у навмисному завданні удару та вчиненні насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 126 КК України.
Дії ОСОБА_7 , що виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 125 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього скасувати.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки жодних протиправних дій він щодо потерпілих не здійснював, а навпаки потерпілі спровокували його на конфлікт, викликали поліцію та дали щодо нього неправдиві показання спотворивши події. Вважає, що суд допустив при розгляді справи неповноту, безпідставно відхилив його обґрунтовані клопотання про огляд знарядь вчинення злочину, витребування інформації про проведення дактилоскопічної експертизи, про телефонні дзвінки у оператора, допиту свідків. Також вважає, що досудовим розслідуванням та судом було істотно порушено його права, а зокрема матеріали провадження йому були відкриті у не пронумерованому та не підшитому вигляді, підозра вручена у неофіційний спосіб, порушено його право на ефективний захист, оскільки наданий йому за рахунок держави адвокат належно не здійснював свої обов`язки.
На його думку ухвалене судове рішення не відповідає вимогам закону у ньому не зазначено його анкетні дані та потерпілих, не встановлено мотив, вину та ціль кримінального правопорушення, час вчинення злочину.
В запереченні на апеляційну скаргу потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду щодо нього без змін.
Зазначають, що вина ОСОБА_7 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України повністю доведена дослідженими під час судового розгляду доказами.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора та потерпілих на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, відповідно до положень ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчинення якого визнається обвинувачений.
Також у вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів
Вирок суду щодо ОСОБА_7 зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає.
Так, у формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним зазначено, що ОСОБА_7 28 червня 2015 року близько 10 години умисно спричинив легкі та легкі з короткочасним розладом здоров`я тілесні ушкодження ОСОБА_9 та вчинив насильницьких дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Разом з тим, у вироку суд навів докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , а зокрема показання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з яких слідує, що конфлікт між ОСОБА_7 та потерпілими мав місце 28 листопада 2015 року.
Про те, що події мали місце 28 листопада 2015 року вказують і інші докази, що були надані стороною обвинувачення та які суд першої інстанції хоча і дослідив в ході судового розгляду про те не навів у вироку та не дав їм оцінку як цього вимагають положення ст.94, ч.2 ст. 374 КПК України, а зокрема заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , протокол огляду місця події, протоколи слідчих експериментів з потерпілими, тощо.
Враховуючи, що висновки суду про час вчинення злочину не відповідають фактичним обставинам справи, а у судовому рішенні не одержали належну оцінку усі докази, судове рішення не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим у зв`язку з чим воно не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.
Зазначені порушення кримінального процесуального закону відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, не можуть бути залишені судом апеляційної інстанції поза увагою, оскільки є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального Закону.
Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Любарського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2017 року, щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: