печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою, яку підтримав під час її розгляду та просив визнати незаконною бездіяльність слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які полягають у неповерненні ОСОБА_4 тимчасово вилученого 12 жовтня 2017р. в ході обшуку майна, та відповідно зобов`язати вказаних осіб повернути ОСОБА_4 майно, тимчасово вилучене в ході обшуку 12 жовтня 2017р., а саме:ноутбуку марки Dell чорного кольору; зарядного пристрою до ноутбуку Dell чорного кольору; мобільного телефону марки Lenovo; дві сім-карти мобільних операторів Лайф та Київстар, які знаходились в мобільному телефоні Lenovo, вказуючи наступне.У провадженні старшого слідчого в ОВС першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 знаходяться матеріали кримінального провадження №0002261 від 19.07.2017р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.І ст.366, ч.3 ст.362, ч.3 ст.369 КК України.

Підзахисному ОСОБА_4 , який є громадянином Азербайджану, ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.

12 жовтня 2017р. у приміщені за адресою: АДРЕСА_1 , яке є місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 було проведено обшук, за результатами якого було тимчасово вилучено речі, зокрема: ноутбук марки Dell чорного кольору та зарядний пристрій до нього чорного кольору; мобільний телефон марки Lenovo з двома сім-картами мобільних операторів Лайф та Київстар. Зазначене майно належить на праві власності ОСОБА_10 , яка проживає однією сім`єю з підозрюваним ОСОБА_4 , а також з їх спільною дитиною та дитиною ОСОБА_10 . Крім того, в ході обшуку квартири за вказаною адресою було проведено особистий обшук ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено:

посвідку на постійне проживання на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , належний довірителю.

Вказані обставини підтверджуються протоколом обшуку від 12 жовтня 2017р. та додатком №1 до протоколу обшуку від 12 жовтня 2017р.

Відповідно до ч.І ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Згідно зі ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Ч.5 ст.171 КПК України встановлює, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий до цього часу не звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, внаслідок чого він зобов`язаний негайно його повернути.

Крім того, вилучене майно не належить до речей та документів, які є доказом злочину, необхідні для забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна, що є обов`язковою підставою для арешту. Ноутбук та мобільний телефон належать ОСОБА_10 на праві власності.

Будь-які звернення особи, в якої тимчасово вилучили майно, володільця речей та документів, підозрюваного або іншої особи для виникнення у слідчого обов`язку повернути вилучене майно, Законом не вимагається.

З огляду на наведене, адвокат вважає незаконною бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого в ході обшуку майна, за виключенням посвідки на постійне проживання на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , яку було повернуто 06.12.2017.

Належним способом відновлення прав довірителя вважає зобов`язання слідчого повернути вказане майно підозрюваному ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_12 під час розгляду вважав скаргу є необгрунтованою з наступних підстав.

Так, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002261 від 14.07.2017 за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 є підозрюваним за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України - пособництво у прийнятті пропозиції, одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

До Генеральної прокуратури України 08.11.2017 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_4 , про повернення майна, яке належить останньому. Аналогічні клопотання надійшли від ОСОБА_4 та ОСОБА_10 (копії додаються).

Постановами прокурора у задоволенні вказаних клопотань частково відмовлено (постанови від 17.11.2017 та від 29.11.2017).

Зокрема, встановлено, що під час проведення у кримінальному провадженні №0002261 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим вилучено документи, які посвідчують особу ОСОБА_4 , мобільний телефон та ноутбук (копія протоколу додається).

Вилучені документи, які підтверджують особу ОСОБА_4 , останній отримав у прокурора відділу ГПУ 06.12.2017.

Підстав для повернення решти вилученого під час обшуку майна на даний час не вбачається.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.10.2017 надано дозвіл на відшукання під час обшуку за вказаною адресою мобільних телефонів та комп`ютерів. Відтак, останні, після їх вилучення, не мають статусу тимчасово вилученого майна та поверненню їх володільцю (особі, у якій вони вилучені) не підлягають, оскільки вилучення майна, яке відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України ознакам, у такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України.

Аналогічні позиції висловлені в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», викладені у листі №9-49/0/4-17 от 12.01.2017 (п. 1.2)

З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 .

Вислухавши адвоката та прокурора, вивчивши надані ними матеріали, слід дійти наступного висновку.

Надаючи дозвіл на проведення обшуку 10 жовтня 2017 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва в ухвалі зазначено про необхідність відшукання та вилучення документів та речей, в яких зафіксовано відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: мобільні телефони, планшети, комп`ютерна техніка, які використовуються для спілкування. Прокурором не було надано допустимих і достатніх в розумінні ст. 86, 87 КПК України доказів, які б свідчили про те, що вилучені під час обшуку речі, а саме: ноутбуку марки Dell чорного кольору; зарядного пристрою до ноутбуку Dell чорного кольору; мобільного телефону марки Lenovo; дві сім-карти мобільних операторів Лайф та Київстар, які знаходились в мобільному телефоні Lenovo стосуються предмету досудового розслідування в кримінальному проваджені та використосувались під час спілкування, про що було зазначенов ухвалі слідчого судді.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час обшуку майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
зобов`язати слідчого Генеральної прокуратури України, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002261 вирішити у відповідності до ст.100 КПК України питання щодо вилученого під час обшуку 12 жовтня 2017 року у ОСОБА_4 майна, а саме: ноутбуку марки Dell чорного кольору; зарядного пристрою до ноутбуку Dell чорного кольору; мобільного телефону марки Lenovo; дві сім-карти мобільних операторів Лайф та Київстар, які знаходились в мобільному телефоні Lenovo . Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1