УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , про обрання відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Воловець, Воловецького району, Закарпатської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.332 КК України,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:
Із клопотання, погодженого з прокурором вбачається, що ОСОБА_5 , умисно, незаконно, за передньою змовою ізОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, при невстановлених слідством обставинах, часі та місці, підшукали для незаконного переправлення через державний кордон України 12 громадян В`єтнаму: ОСОБА_9 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_14 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 ; ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 ; ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 ; ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 ; ІНФОРМАЦІЯ_11 , Ханг ОСОБА_19 ; ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_20 ; ІНФОРМАЦІЯ_13 , які мали на меті незаконно перетнути державний кордон України.
Після чого, ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, приблизно 27 жовтня 2017 року, шляхом надання транспортних засобів, а саме 3 невстановлених автомобілів, організували перевезення вказаних 12 громадян В`єтнаму з м. Києва до с.Кам`яниця, Ужгородського району. Зокрема, ОСОБА_5 безпосередньо надавав вказівки вказаним громадянам В`єтнаму в м. Києві щодо розміщення в 3 автомобілях, на яких, у подальшому, вони перемістилися до с. Кам`яниця, Ужгородського району.
Крім цього, з метою подальшого незаконного переправлення через кодон, ОСОБА_5 особисто перевозив на одному з автомобілів вказаних громадян В`єтнаму. до с.Кам`яниця, Ужгородського району.
У свою чергу, 28 жовтня 2017 року, ОСОБА_7 зустрів вищевказаних 12 громадян В`єтнаму в с. Кам`яниця, Ужгородського району, після чого, для надання їм тимчасового житла та укриття від виявлення правоохоронними органами з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон, супроводив їх до приміщення ресторанного комплексу «Під замком», який розташований за адресою:АДРЕСА_2 , де вони перебували в період часу з 28 по 29 жовтня 2017 року.
Після того, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , діючи умисно, у групі із невстановленими особами, з 28 по 29 жовтня 2017 року, забезпечували вказаних громадян В`єтнаму продуктами харчування, зокрема ОСОБА_8 безпосередньо приносила їм їжу. Крім цього, з метою конспірації та недопущення їх виявлення, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , надавали вказаним 12 громадянам В`єтнаму вказівки і поради щодо їх поведінки, а саме безшумно поводитись у приміщенні підвалу і не виходити на подвір`я без дозволу, яким громадяни В`єтнаму слідували та їх виконували, а, також, приховували їх від сторонніх осіб, з метою їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до країн Європейського Союзу.
Далі, 29 жовтня 2017 року, за вказівкою ОСОБА_5 , 12 громадян В`єтнаму розмістилися у автомобілі «Вольсфаген Кадді», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який, з метою їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до країн Європейського Союзу, поїхав на вказаному автомобілі в напрямку м. Перечин, Закарпатської області, після чого вказаних громадян В`єтнаму висадив у лісовій місцевості та передав їх 2 невстановленим особам, одягнутим в маски та сказав слідувати за ними.
29 жовтня 2017 приблизно о 16.05 год. прикордонним нарядом на напрямку 202-203 прикордонних знаків, навпроти ділянки відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_14 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_15 » ІНФОРМАЦІЯ_16 (до 800 м. до лінії державного кордону України), вказаних 12 громадян В`єтнаму затримано при спробі незаконно перетину державного кордону України.
22.11.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є сприяння порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, підтверджується доказами, зібраними по справі, а саме; показами свідків ОСОБА_9 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_14 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 ; ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 ; ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 ; ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 ; ІНФОРМАЦІЯ_11 , Ханг ОСОБА_19 ; ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_20 ; ІНФОРМАЦІЯ_13 , протоколами проведення слідчих експериментів, протоколами пред`явлення осіб для впізнання по фотознімках та сукупністю інших доказів.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 7 років, приймаючи до уваги тяжкість такого покарання, у провадженні вбачається наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили. Просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступного:
Під час розгляду даного клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч.2 ст.332 КК України.
Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, підозрювана ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 7 років.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У відповідності до п.9 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам):
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати напотерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.
Підозра, висунута ОСОБА_5 , повністю підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а тому є обґрунтованою.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд констатує, що їх можливе настання не доведено прокурором жодним доказом. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявність ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, встановлено, що на утриманні підозрюваного перебуває малолітній син ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , а мати дитини ОСОБА_22 рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.06.2013 року позбавлена батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_21 , 22.02.2010 року. Таким чином, підозрюваний є єдиним опікуном дитини.
Також на утримання ОСОБА_5 перебуває його мати, яка є інвалідом ІІ групи.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати місце проживання цілодобово або в певний період доби(ч.1 ст. 178 КПК України).
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та забороною залишати місце постійного проживання цілодобово, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.
Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, суд-,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Воловець, Воловецького району, Закарпатської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронних заходів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1)своєчасно з`являтися за викликом до слідчого, прокурора чи суду;
2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання
3)здати до відповідних органів свій паспорт громадянки України для виїзду за кордон.
Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців, а датою закінчення є 19 січня 2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня ї проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1