Справа № 289/1358/17
Номер провадження 1-кп/289/139/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.11.2017 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000339 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мигалки Бородянського району Київської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, паспорт НОМЕР_1 , виданий Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09 червня 2015 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07.06.2017 року близько 22-ї години, ОСОБА_4 , знаходячись на автодорозі Радомишль-Тетерів, разом із ОСОБА_5 , будучи повідомленим про те, що з кишені останньої випав мобільний телефон марки «Samsung Galaxi G 7», в чохлі якого знаходились гроші в сумі 700,00 гривень та банківська картка ПАТ КБ «ПриватБанк», вирішив вчинити крадіжку грошей ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 повернувся на місце події та знайшов мобільний телефон марки «Samsung Galaxi G 7», банківську картку ПАТ КБ «Приват Банку» № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_5 та гроші в сумі 700,00 гривень, після чого в період з 03 годин 14 хвилин до 07 годин 24 хвилини 08.06.2017 року за допомогою банкоматів з вказаної банківської карти знімав кошти у загальній сумі 9 000,00 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 9 700,00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину винним себе визнав повністю і підтвердив факт вчинення злочину при викладених вище обставинах. Зазначив, що викрадені гроші витратив на власні потреби. Щиро кається у вчиненому та просив вибачення у потерпілої, просить суд його суворо не карати. На даний час, матеріальну шкоду відшкодував. Повідомив, що має малолітню дочку 2008 року народження та в зв`язку із цим просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що біля 22 години 07.06.2017 року вона разом із обвинуваченим ОСОБА_4 , з яким вона проживає без реєстрації шлюбу, поверталися від знайомих, у неї із кармана випав телефон з банківською карткою та грошима 700,00 грн., про що вона повідомила ОСОБА_4 .. Вони деякий час намагалися знайти телефон, однак, було темно, тому вони припинили пошуки з надією повернутися до них вдень. Зранку наступного дня ОСОБА_5 прийшла на те місце, де загубила телефон з грошима і банківською карткою, проте загублені речі не знайшла, коли повернулася додому на порозі будинку лежав телефон та банківська картка, після чого почали на телефон надходити СМС про зняті кошти з банківської картки, тому ОСОБА_5 звернулася в поліцію із заявою про викрадення грошей. Зазначила, що обвинувачений всі грошові кошти їй повернув, просить ОСОБА_4 суворо не карати.

Переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому, органом досудового розслідування злочині, обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

За результатами судового розгляду, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діянні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно до ст. 337 КПК України, суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку; офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо; одружений та має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав; згідно досудової доповіді, ризик вчинення повторного правопорушення визначено високий, ризик небезпеки для суспільства середній.

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину беззаперечно визнав та надав покази щодо його вчинення, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначені покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим діяння відноситься до злочинів середньої тяжкості, є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності, враховує позицію прокурора та думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, бере до уваги, що обвинувачений вироком від 09.06.2015 року був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, однак, ніяких висновків для себе не зробив і під час іспитового строку вчинив новий злочин.

За роз`ясненнями, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочини до повного відбуття покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.06.2015 року, при цьому щиро розкаюється, суд застосовує положення ч. 1 ст. 71 КК України щодо часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком.

Під час розгляду справи обвинуваченим подано клопотання про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав.

Прокурор та потерпіла не заперечували проти застосування щодо обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» за наявності для цього підстав.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Вимогами ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб: які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин (п. в).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в України» від 01 жовтня 1996 року зі змінами від 27.02.2014 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, що підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирської області, довідками Радормишльського районного суду Житомирської області.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено. Відповідно до положень ст. 12 КК України, злочин, який вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 не є тяжким або особливо тяжким.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, а тому необхідно його звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його застосування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ч. 2 ст. 185 КК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднати не відбутий строк покарання, призначений за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.06.2015 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Звільнити від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Речові докази по кримінальному провадженню: банківську картку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 залишити в користуванні власника.
Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1
"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)