Справа № 592/7661/17
Провадження № 1-в/592/279/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м.Суми

26 вересня 2017 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2015 року за ст. 185 ч. 3, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2017 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та пояснив, що за час відбуття покарання залучався до праці, приймав участь у масових заходах, на даний час навчається , після звільнення буде забезпечений постійним місцем мешкання та буде працевлаштований.

Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення. Вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, поведінка засудженого не була послідовна та позитивна протягом тривалого часу, має два стягнення, характеризується посередньо, тому вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Пре ставники державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» (надалі -ДУ СВК) пояснили , що засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо , вимоги режиму відбування покарання та розкладу денного порушує, за що має 2 стягнення , одне з яких погашено у встановленому законом порядку. В установі працевлаштований з травня 2017 року , до праці ставиться посередньо, потребує періодичного спонукання до виконання трудових обов`язків. Участі у суспільно корисній праці та в роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає. Заохочень не має. До заходів , що сприяють становленню засуджених на життєву позицію , яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже. Участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. Характер та поведінка засудженого вказують на наявність в його особистості чинників, які після звільнення можуть сприяти поверненню до противоправної поведінки. Спостерігається нездатність засудженого повернутися до самостійного загальноприйнятого життя в суспільстві.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків , кожний окремо, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , працівники ДУ СВК , пояснили, що ОСОБА_3 характеризується посередньо, має два стягнення, не має проявів стати на шлях виправлення, до справ по благоустрою долучається під примусом, ініціативу не проявляє, не працевлаштований. Характер та поведінка ОСОБА_3 свідчать про те , що він не довів своє виправлення .

Заслухавши пояснення засудженого, прокурора, представників ДУ СВК та свідків, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2015 року заст. 185 ч. 3, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_3 є умисним тяжким.

Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).

Відповідно до протоколу затримання початок строку відбування покарання -09.02.2015 р. Згідно ухвали Апеляційного суду Сумської області від 21.01.2016 року в строк відбування покарання зараховано ОСОБА_3 засудженому вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2015 року за ст. 185 ч. 3, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 09.02.2015 р. по 21.01.2016 р. включно у співвідношенні одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі - у строк основного покарання.

Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд входить з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній вимоги режиму тримання та розкладу денного порушує, за що мав 2 стягнення від адміністрації установи, з яких одне стягнення у виді ДІЗО 10 діб , інше стягнення сувора догана за вилучення заборонених предметів, одне з яких погашене у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи та особової справи містяться ряд характеристик на засудженого в яких зазначено, що ОСОБА_3 не довів своє виправлення.

Згідно даним табелів обліку робочого часу, ОСОБА_5 у травні 2017 року відпрацював всього 10 годин, у червні- 9,5 годин, у липні- 7 годин.

З довідки виданої директором СНЦ № 116 вбачається, ОСОБА_3 навчається у Сумському навчальному центрі № 116 за спеціальністю «маляр» з 01.09.2017 року.
На думку суду така поведінка засудженого носить ситуативний характер, тобто засуджений веде себе таким чином, щоб досягти запланованої мети, а саме отримати пільгу про умовно дострокове звільнення, чим фактично він не довів свого виправлення.
З протоколу № 20 від 05 липня 2017 року засідання комісії установи по розгляду матеріалів на засуджених про умовно-дострокове звільнення, заміни не відбутої частини більш м`яким покаранням, зміни умов тримання шляхом переведення до колонії іншого рівня безпеки та в межах колонії вбачається, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення, тому застосування ст. 81 КК України є недоцільним.
Після повного та всебічного вивчення даних про засудженого ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого, суд приходить до переконання, що незважаючи на фактичне відбуття засудженим двох третин призначеного покарання у виді позбавлення волі за умисний тяжкий злочини, у поведінці та ставленні до праці засудженого не з"явилися позитивні зрушення, які свідчать про його наміри стати на шлях виправлення.

Встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2015 року за ст. 185 ч. 3, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Повний текст ухвали складений 02.10. 2017 року.

Суддя ОСОБА_1