Провадження № 1-кс/520/1025/13
УХВАЛА

19.09.2013 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси Луняченко В.О. при секретарі Лазнікові І.В., за участю прокурора прокуратури Київського району м.Одеси ОСОБА_1, слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_2, погодженого с прокурором прокуратури Київського району м.Одеси Злим Л.М. про про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2013 року до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси звернувся слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_2 з клопотанням, погодженим з прокурором Прокуратури Київського району м.Одеси Злим Л.М. про накладення арешту на майно, а саме автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 Іванівні- матері підозрюваного ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1.

З клопотання слідчого вбачається, що 10.07.20 13року о 06.40 год., ОСОБА_4, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_5, та невстановленими слідством особами, на автомобілі НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_4, з метою відкритого викрадення чужого майна, під'їхали до будинку 65 по вул. М. Жукова в м. Одесі, де ОСОБА_5, підійшов до ОСОБА_6, і діючи згідно попередньої злочинної домовленості, шляхом ривку з шиї потерпілого ОСОБА_6, відкрито викрав золотий ланцюжок вагою 100 грам, та золотий хрестик, вагою 37 грам, загальною вартістю 56000 гривень, тим самим спричинив ОСОБА_6 матеріальних збиток на вище вказану суму. Після чого ОСОБА_5, спільно з невстановленими слідством особами, на автомобілі під управлінням ОСОБА_4, з викраденим майном ОСОБА_6, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд. Будучи допитаним в якості потеплілого ОСОБА_6, показав, що 09.07.2013 року з 22.00 год., він був на дні народженні свого товариша ОСОБА_7, на якому також були їх інші друзі. День народження вони відмічали в барі розташованому на пляжі «Аркадія» в м. Одесі, яке святкували до 6.00 ранку, 10.07.2013 року, після чого він спільно з ОСОБА_7, та іншими їх друзями, направились на вул. Генуезьська в м. Одесі, де зупинили автомобіль таксі «Дача Логан», на якому направились на вул. М. Жукова в м. Одесі, де він проживає. На вул. Левітана в м. Одесі, на паркувальному майданчику супермаркету «Копійка», він вийшов з автомобіля і пішов пішки додому, а ОСОБА_7, та їх друзі поїхали далі на вказаному автомобілі таксі, додому в м. Іллічівськ. Слідуючи до дому, коли ОСОБА_6 проходив біля свого буд. №65 по вул. М. Жукова в м. Одесі, до нього підбіг раніше не знайомий йому хлопець, який попросив у нього закурити, на що він відповів йому що не курить, після чого цей хлопець зайшов йому за спину, і в цей же час ОСОБА_6 відчув, як його шию, швидко і сильно здушив золотий ланцюг, який висів на його шиї, який в цей же час перестав душити його шию, і він зрозумів що вказаний хлопець, з його шиї зірвав, його золотий ланцюг, і він повернувшись побачив, вказаного хлопця з його золотим ланцюгом в руці, за який він схопився своєю рукою, але вказаний хлопець, швидко шарпнувши за ланцюг, вирвавши його руки, швидко став тікати від ОСОБА_6, а він став за ним бігти, щоб того наздогнати, і в цей же час, помітив як з поряд розташованих кущів, вибігло ще 4 хлопця, раніше йому не знайомі, які стали бігти на нього, і він продовжив дальше бігти за вищевказаним хлопцем, і неподалік від нього, в цьому ж напрямку, також бігли вищевказані чотири хлопці. Далі вказаний хлопець, який зірвав у нього з шиї ланцюг, прибіг на паркувальний майданчик ТЦ "Копійка" розташований за будинком 65 по вул. М. Жукова на вул. Левітана у м. Одесі, на якому підбіг до припаркованого на ньому автомобілю «Нісан Альмера» чорного кольору, який в цей час вже як би виїжджав з парковки, і коли вказаний хлопець підбіг до вказаного автомобілю, то він помітив як цей хлопець кинув у вікно автомобілю його ланцюжок, після чого побіг далі, а він в цей час також підбіг до автомобілю, в якому за його кермом сидів хлопець, якого він попросив повернути йому ланцюжок, на що той нічого не відповів, і розпочав рух на автомобілі, а він знову став бігти за вищевказаним хлопцем, який зірвав з його шиї ланцюг, але не наздогнав його.

13.07.2013 р. в приміщенні Київського РВ м. Одеса, було проведено впізнання осіб за участю потерпілого ОСОБА_6, який при другому впізнанні впізнав ОСОБА_4, як хлопця який знаходився за кермом автомобілю "Нісан Альмера" чорного кольору,з який був припаркований на парковці ТЦ «Копійка» в м. Одесі, до якого підбіг хлопець який у нього зірвав ланцюжок з хрестиком, а саме ОСОБА_5, який кинув ланцюжок в даний автомобіль.

13.07.2013 року , в ході огляду місця події був оглянутий автомобіль НОМЕР_3. 18.09.13 року був проведений огляд місця події в ході якого був виявлений та вилучений автомобіль НОМЕР_3.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль НОМЕР_4, зареєстрований за гр. ОСОБА_3, яке є матір'ю підозрюваного ОСОБА_4 У звязку з тим, що підозрювані ОСОБА_4 і ОСОБА_5, на вищевказаному автомобілі слідкували за потерпілим для відкритого викрадення у нього його золотого ланцюжка, і після його викрадення на вказаному автомобілі зникли з місця скоєного злочину, тобто використовували його як засіб, для полегшення вчинення ними скоєного кримінального правопорушення, а також те, що вказаний автомобіль може бути пошкоджено, сховано або продано іншій особі, а він є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню, що вкрай негативно вплине на хід досудового розслідування, і перешкодить повному, об'єктивному і всебічному проведенню досудового розслідування, слідчій клопотання про накладення арешту на майно підтримав, та просив його задовольнити.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Суд вислухавши думку учасників процесу, проаналізувавши матеріали досудового розслідування, вважає,що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до п. 1,2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення;3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Частина друга ст. 167 КПК України проголошує, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, повязаного з їх незаконним обігом.

Згідно п.1,2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, оглянутих при розгляді клопотання, встановлено, що ОСОБА_4, на 19.09.2013 року, не є підозрюваним так як він а ні був затриманим за підозрою, та не повідомлений належним чином про підозру ( докази належного повідомлення у матеріалах провадження відсутні).

У судовому засіданні слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України, та прокурором, взагалі не доведено необхідності арешту автомобіля НОМЕР_5, який належить матері повнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_3: автомобіль оглянутий і зовнішні і у середині, сфотографований, на протязі більш ніж двох місяців після початку кримінального провадження міг бути предявленим і потерпілому і свідкам для впізнання як засобу скоєння злочину, що не було зроблене, крім того слідчий ( як вона пояснила у судовому засіданні) сама віддала ключі та документи та не заперечувала проти того щоб транспортний засіб забрав ОСОБА_4 ще 13.07.2013 року.

Слідчий суддя також приймає до уваги, що по кримінальному провадженню не заявлені позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того при розгляді клопотання встановлене, що транспортний засіб фактично був вилучений у ОСОБА_4 13.07.2013 року, коли ОСОБА_4 був затриманий співробітниками органів внутрішніх справ та доставлений до слідчого 13.07.2013 року було проведене впізнання ОСОБА_4 як особи причетної до скоєння злочину у Київському райвідділу м. Одеси, а транспортний засіб оглянутий, на території Київського районного відділу внутрішніх справ, слідчим Київського РВ без присутності ОСОБА_4 ( у протоколі огляду відсутні підпис ОСОБА_8, або відомості щодо відмови від підписи) або потерпілого .

У судовому засіданні слідчий Войтенко Г.Ю. пояснила, що вона повернула у той ж день 13.07.2013 року ключі від машини та оригінал свідоцтва про право власності ОСОБА_4, однак останній, маючи можливість забрати транспортний засіб, цього не зробив, у звязку з чим автомобіль весь час знаходився на території Київського районного відділу внутрішніх справ. Однак у матеріалах кримінального провадження відсутні документи стосовно повернення слідчим ключів, свідоцтва про право власності або транспортного засобу ОСОБА_4

Згідно вказівок у кримінальному провадженні від 27.08.2013 року прокурором прокуратури Київського району міста Одеси ОСОБА_9 в.о. начальника СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_10 було доручене встановити місцезнаходження автомобіль НОМЕР_1 суворо в строк до 02.08.2013 року. Згідно протоколу огляду місця події Київського районного відділу м. Одеси від 18.09.2013 року, слідчим Войтенко Г.Ю. було встановлене що на території районного відділу все ж таки знаходиться вказаний транспортний засіб, якій протоколом тимчасового вилучення від 18.09.2013 року начебто був тимчасово вилучений лише у той день.

Також, у матеріалах кримінального провадження наявні неодноразові звернення ОСОБА_4 який вже 15.07.2013 року, 22.07.2013 року звертався і до начальнику районного відділу і до прокурора Київського району м. Одеси з вимогами про повернення вищевказаного транспортного засобу, якій йому не повертають і якій знаходиться на території Київського районного відділу внутрішніх справ з 13.07.2013 року.

Таким чином або прокурора прокуратури Київського району не було повідомлене про знаходження транспортного засобу, коли він знайомився з матеріалами провадження для підготування вказівок, або прокурор знаючи про місце знаходження автомобілю давав фіктивні вказівки лише у звязку із зверненнями ОСОБА_4

Відповідно до вимоги ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 172,173,309,395 КПК України, Слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_2, погодженого с прокурором прокуратури Київського району м.Одеси Злим Л.М. про арешт майна - автомобіля НОМЕР_5, який належить ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 309 п.9 КПК України в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції в пятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя Луняченко В. О.