Справа № 418/394/16-к
Провадження № 11-кп/782/451/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2018 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне

провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Міловського рай-суду Луганської обл. від 25.10.2017 р., -

в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Молодогвар-

дійськ Луганської обл., громадянин України, не

одружений, має середню спеціальну освіту, не

працює, раніше судимий 11.02.2013 р. Красно-
донським міськрайонним судом Луганської обл.
за ч. 2 ст. 296 КК України до 4 років позбавлен-
ня волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від від-
бування покарання звільнений з іспитовим стро-
ком 3 роки, проживає

АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 2 ст. 260 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, відповід-но до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного новим вироком частково приєднана частина невідбутого покарання за вироком Краснодонського міськрайсуду Луганської обл. від 11.02.2013 р. та остаточно призначене покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено у вигляді тримання під вартою, строк відбування по-карання обчислено з 5.05.2016 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 р.) зараховано у строк відбуван-ня покарання строк попереднього ув`язнення з 5.05.2016 р. по 20.06.2017 р. включно, який переве-дено з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком суду встановлено, що в середині серпня 2014 року, більш точної дати під час су-дового слідства встановити не надалося можливим, ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, маючи намір на вступ до незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої Луганської народної республіки, на добровільній основі увійшов до структурного підрозділу непе-

редбаченого законом збройного формування «Терикон», діючого на території м. Молодогвардій-ськ Луганської обл., яке розміщувалося в приміщенні колишнього універмагу по вул. Свердлова в м. Молодогвардійськ Луганської обл. Збройне формування « ОСОБА_9 » було створено невстановле-ними особами та не передбачено законами України, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, було озброє-не вогнепальною зброєю. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено порядок проход-ження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності. Вка-зане формування дислокувалось на території м. Молодогвардійськ Луганської обл. та мало загаль-ну координацію керівництва. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні невста-новленою досудовим розслідуванням особою за ОСОБА_8 було закріплено автоматичну вогне-пальну зброю, а саме автомат АК-74. Під час перебування в складі непередбаченого законом збро-йного формування «Терикон» ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно ви-конував поставлені керівництвом незаконного збройного формування задачі та накази, ніс службу в нарядах по військовій частині, виїжджав із іншими військовими в лісосмугу неподалік від с. Но-восвєтловка Луганської обл. охороняти спеціалізовану техніку та боєприпаси до неї.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку суду першої інстанції в зв`язку з тим, що, на його думку, суд першої інстанції призначив йому надмірно суворе покарання, вважає, що судом не враховано пом`якшуючі обставини визнання провини та щіре каяття, наявність на утриманні дитини та цивільної дружини, стан здоров`я самого ОСОБА_8 -на. Також вказує, він співпрацював під час розгляду справи у суді, його дії були незначні та не зав-дали шкоди, а тому просить пом`якшити йому покарання. Крім того, вказує, що під час судового розгляду не встановлено достовірність його участі у незаконному збройному формуванні, він не приймав участі в бойових діях, також не враховано того, що він добровільно відмовився від участі в незаконному збройному формуванні. В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_8 просить зали-шити вирок суду першої інстанції без змін та застосувати ч. 5 ст. 72 КК України і перерахувати йому строк попереднього ув`язнення до дня набрання вироком чинності .

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав скаргу тільки в частині пом`якшення покарання та застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України, його захисника, який підтримав змінені вимоги обвинуваченого та просив пом`якши-ти призначене йому покарання, вислухавши думку прокурора, яка вважала, що підстави для зміни вироку суду та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішен-ня суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Визнавши ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, суд першої інстанції належним чином проаналізував зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку і виклав у вироку докладні мотиви свого рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину при обставинах, викла-дених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими у су-довому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Дослідженим доказам, зміст яких наведений у вироку, суд першої інстанції дав правильну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 в участі у діяльності не пе-редбаченого законом України збройного формування.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначе-ного покарання тяжкості злочину та особі винного внаслідок суворості, які підтримав його захис-ник, то апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про суворість призначеного покарання апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним ха-

рактеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

У даному кримінальному провадженню, як видно з його матеріалів, не встановлено обста-вин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено з порушеннями визначе-них законом загальних засад.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував сту-пень тяжкості, скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно з нормами ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оцінив дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, не працевлаштований, вра-хував щире каяття, а також обгрунтовано визнав обставиною, що обтяжує покарання, рецидив зло-чину і тому визнав за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті кримінального закону. Також, безумовно при призначенні покарання судом був врахований стан здоров`я обвинуваченого.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вимоги статей 50 та 65 КК України виконав та обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_8 -на та попередження нових злочинів без його ізоляції від суспільства.

Суд першої інстанції обгрунтовано не визнав обставиною, що пом`якшує покарання пере-бування на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дитини та цивільної дружини, його спів-праця під час розгляду справи у суді, те що його дії були незначні та не завдали значної шкоди, тому що це не підтверджено ніякими документами та матеріалами провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги апелянта про застосування приписів ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки судом першої інстанції на підставі цієї норми закону (в редакції від 26.11.2015 р.) зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 5.05.2016 р. по 20.06.2017 р. включно, який переведено з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто суд першої інстанції повністю врахував час перебування Карел-кіна під вартою до дня, коли ця норма закону втратила чинність. Законних підстав для продовжен-ня дії цієї норми закону (в редакції від 26.11.2015 р.) апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, підстав для зміни вироку, передбачених ст. ст. 409 та 414 КПК України, апе-ляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :
Вирок Міловського райсуду Луганської обл. від 25.10.2017 р. відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги без-посередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення

апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручен-ня йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді