АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 657/2983/17
Провадження: №11-сс/791/32/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2018 року січня місяця 25 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 ,

Адвоката: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001013 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції в Херсонській області та накладено арешт на предмети, вилучені в ході обшуку, проведеного в період часу з 13 грудня 2017 року до 15 грудня 2017 року, на території Будівельно Монтажного Управління №24, розташованого за адресою: Херсонська область, смт Каланчак, вул. Михайлівська, буд.№77, а саме:

-плити бетонні розміром 6 х 2 м., у кількості 4 шт.;

-залізобетонні стовпи у кількості 8 шт.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Зобов`язано слідчого Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0001013, негайно повернути належний ОСОБА_9 транспортний засіб.

Арештоване майно передано на зберігання слідчому СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на бетонні плити і залізобетонні стовпи скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що слідчим, під час проведення обшуку території ПАТ «БМУ 24» та вилучення майна, належного ОСОБА_10 було допущено грубі порушення ст.236 КПК України.

Крім того, поза увагою слідчого судді залишився той факт, що плити, які було вилучено, не мають ідентифікуючих ознак, які б відрізняли їх від інших з аналогічними розмірами, що правомірно перебували на території підприємства. Також слідчий суддя не врахував, що під час обшуку було вилучено металеві, а не залізобетонні стовпчики, хоча арешт накладено саме на залізобетонні.

Зазначає, що відсутні достатні та законні підстави для накладення арешту на вказане майно, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей, що це саме те майно, яке намагаються розшукати органи досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_7 , прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з клопотання слідчого, в провадженні СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження №0001013 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Звертаючись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про арешт майна, вилученого під час проведення з 17:45 год 13 грудня 2017 року до 11:48 год 15 грудня обшуку на території Будівельно-Монтажного Управління №24, що розташоване за адресою: Херсонська область, смт. Каланчак, вул. Михайлівська, 77, слідчий зазначив, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження зумовлене необхідністю збереження цього майна як речового доказу.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій слідчим вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Крім того, ст. 171 КПК України, зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися до суду з клопотанням про арешт майна, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

В порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування того, що саме вилучені бетонні плити та залізобетонні стовпи є предметом кримінального правопорушення, набутим злочинним шляхом, оскільки як вбачається із матеріалів провадження, вказані плити та стовпи виявлені та вилучені серед інших аналогічних предметів, походження яких було пояснено їх власником із посиланням на відповідні розрахункові документи.

Також поза увагою слідчого судді залишилось і те, що слідчим не дотримано вимог ч.5 ст.171 КПК України щодо строків звернення із клопотанням про накладення арешту на майно.

Так, матеріали провадження свідчать, що обшук на території БМУ №24, за результатами якого було вилучено майно, що стало предметом клопотання слідчого, завершено 15 грудня 2017 року об 11 год. 48 хв., тоді як слідчий звернувся із відповідним клопотанням лише 18 грудня 2017 року та не заявив клопотання про поновлення передбаченого ч.5 ст.171 КПК України строку.

Крім того, слід зазначити, що посилання слідчого судді на таку мету арешту, як конфіскація майна, колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку із тим, що матеріали провадження не містять відомостей про те, що відносно ПАТ «БМУ №24» здійснюється кримінальне провадження, що у відповідності до вимог ч.5 ст. 170 КПК України, є обов`язковим.

Як вбачається із матеріалів провадження, по справі відсутні докази того, що плити та стовпчики, зазначені в клопотанні слідчого, є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину та у встановленому законом порядку визнано речовим доказом, відсутні докази розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та докази факту завдання шкоди; відсутній цивільний позов, не надано доказів того, що майно набуте злочинним шляхом, що воно є доходом від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як необґрунтована, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесене до суду із порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, проведеного в період часу з 17:45 год. 13 грудня 2017 року до 11:48 год. 15 грудня 2017 року, на території Будівельно Монтажного Управління №24, розташованого за адресою: Херсонська область, смт Каланчак, вул. Михайлівська, буд.№77.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4