14 грудня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ,
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_2 , який зазначив, що його підзахисний ОСОБА_3 незаконно, на його думку, утримується у Київському слідчому ізоляторі, тому просив на підставі ст.206 КПК України звільнити останнього з-під варти.
Водночас, відповідно до ухвали суду від 08.12.2017 обвинуваченому ОСОБА_3 змінений з 15.12.2017 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Однак, вважаючи вказане рішення суду таким, що не відповідає вимогам КПК, оскільки обвинувачений, на думку захисника, підлягає негайному звільненню з-під варти, останній просив слідчого суддю прийняти відповідне рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .
Слідчий суддя, вивчивши заяву, долучене до неї судове рішення, дійшов висновку про таке.
Статтею 206 КПК передбачено, що слідчий суддя повинен зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Вказаний обов`язок у слідчого судді виникає у разі, якщо наявні відомості, що створюють обґрунтовану підозру про перебування в межах територіальної юрисдикції суду особи, позбавленої свободи, за відсутності відповідного судового рішення.
У силу ч.3 ст.206 КПК за рішенням слідчого судді позбавлена свободи особа звільняється, якщо не буде надане судове рішення або не будуть доведені інші правові підстави для позбавлення громадянина свободи.
Наведене свідчить, що перевірка законності перебування особи у місцях несвободи має бути проведена слідчим суддею у разі, коли виникає необхідність з`ясування наявності судових рішень про застосування до певного громадянина запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою, призначення покарання у виді позбавлення волі або ж інших правових підстав для тримання особи у слідчому ізоляторі.
Обов`язковою умовою проведення такої перевірки є достатні дані, що жодне з зазначених судових рішень щодо такої особи судом не приймалося.
У той же час, виходячи з долучених до скарги матеріалів, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про незаконне, тобто без судового рішення, утримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою,.
Так, ухвалою Оболонського районного суду від 08.12.2017 обвинуваченому ОСОБА_3 змінений запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Вказаним рішенням визначено, що зміна запобіжного заходу здійснюється з 15.12.2017.
Зазначена ухвала набрала законної сили, тобто у силу ст. 21 КПК є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
Таким чином, слідчим суддею з достатньою повнотою встановлено, що існують правові підстави для утримання ОСОБА_3 під вартою.
Зазначений висновок має наслідком відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
У відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1