Справа № 289/1311/17
Номер провадження 1-кп/289/134/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2017 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000065 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовослужбовця строкової служби в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В кінці січня 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , продав бензопилу «Husqvarna 340» яка йому належала, виручені кошти використав на власний розсуд, після чого 03.02.2017 року у нього виник злочинний умисел на завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину відносно нього, поєднаного із обвинуваченням невідомої особи в тяжкому злочині, із штучним створенням доказів обвинувачення, з корисливих мотивів та з метою приховати від матері продаж бензопили, та обернення коштів від її продажу на свою користь, попередньо відкривши замок на дверях гаража в своєму господарстві по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що кримінальне правопорушення не було вчинено, о 11-24 годині, здійснив телефонний дзвінок на спеціальну лінію «102» Головного Управління Національної поліції в Житомирській області та повідомив про вчинений злочин - таємне викрадення бензопили з його гаража невідомою особою. Дане повідомлення було зареєстроване в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області під № 421 від 03.02.2017 року.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , 03.02.2017 року, після приїзду працівників Радомишльського відділення поліції, за місцем його проживання, достовірно знаючи, що ніякого злочину не вчинялось, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою штучного створення доказів обвинувачення, діючи з корисливих мотивів, умисно підтвердив слідчому органу досудового розслідування завідомо неправдиві відомості стосовно вчинення крадіжки бензопили. За результатами повідомлення слідчим Радомишльського відділення поліції за даним фактом були внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000065 та розпочате досудове розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

При цьому ОСОБА_4 , будучи залученим як потерпілий у кримінальному проваджені № 0000065 за фактом викрадення бензопили за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та ознайомлений під підпис із своїми процесуальними правами та обов`язками, 03.02.2017 року, перебуваючи в приміщенні Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області за адресою: Житомирська область, м. Радомишль, вул. Мала Житомирська, 13, з метою штучного створення доказів обвинувачення, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, достовірно знаючи, що ніякого злочину не вчинялось, з метою приховання факту продажу бензопили, повідомив під час допиту, в якості потерпілого, слідчому органу завідомо неправдиві відомості про вчинення тяжкого злочину.

Обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому злочину винним себе визнав повністю і підтвердив факт вчинення злочину при викладених вище обставинах. Зазначив, що шкодує та щиро кається у вчиненому.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами, які були досліджені у судовому засіданні:

-Витяг з кримінального провадження про реєстрацію заяви про вчинене кримінальне правопорушення 03.02.2017 року та 19.05.2017 року, рапорт про надходження повідомлення від ОСОБА_4 про вчинення крадіжки бензопили з гаража та витяг з кримінального провадження про надходження заяви ОСОБА_4 про вчинення крадіжки бензопили (а.с.1-2,9,10);

-Постанова про перекваліфікацію дій, вчинених при скоєнні злочину від 22.05.2017 року, згідно якої дії ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 185 КК України перекваліфіковано на ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України (а.с.11);

-протокол огляду місця події від 03.02.2017 року домогосподарство АДРЕСА_2 та приміщення гаража з фототаблицею (а.с.14,15-16);

-постанова про визнання навісного замка з дверей гаража речовим доказом та долучення його до матеріалів справи (а.с.17);

-рапорт старшого оперуповноваженого Радомишльського ВП про проведення слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів, згідно якого встановити осіб, причетних до скоєння крадіжки та місцезнаходження викраденої бензопили не представило можливим (а.с.25);

-видаткова накладна від 20.02.2017 року, вартість бензопили Хускваврна 340 складає 6500 грн. (а.с.38);

-довідка Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі, якою підтверджується надходження коштів 01.12.2015 року від ОСОБА_4 з призначенням платежу «Адміністративні штрафи та інші санкції» в розмірі 1 700,00 грн. (справа № 289/1311/17 а.с.37).

В судовому засіданні прокурор просив долучити до матеріалів справи висновок експерта від 16.05.2017 року за результатом проведення трасологічної експертизи та під час дебатів просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати за проведення цієї експертизи, з цього приводу суд прийшов до наступного.
Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
У частині 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Відповідно до вимог ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відсутність у матеріалах кримінального провадження та у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про призначення по даному кримінальному провадженню судової трасологічної експертизи свідчить про те, що відповідні дії не виконувались, рішення не приймалися - адже вони не зафіксовані в реєстрі матеріалів досудового розслідування, як це передбачено КПК України; висновок експерта від 16.05.2017 року № 1/411 не відкривався стороні захисту, а тому в силу ч. 12 ст. 290 КПК України суд не допускає відомості, що містяться у висновку експерта від 16.05.2017 року№ 1/411 як доказ.
Діючи згідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого обвинувачення та оцінюючи фактичні обставини, встановлені на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, доказів для того, щоб зробити такий висновок достатньо.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеними фактами:

-за ч. 2 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення слідчому та органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, із штучним створенням доказів обвинувачення, вчинене з корисливих мотивів;

-за ч. 2 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиві показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині, із штучним створенням доказів обвинувачення, вчинене з корисливих мотивів.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше в силу ст. 89 КК України не судимий; в даний час являється військовослужбовцем строкової служби та позитивно характеризується за місцем служби та за місцем проживання; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

ОСОБА_4 в судовому засіданні щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинені злочини є злочинами середньої тяжкості, враховує молодий вік обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, як такого, що розкаявся, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якими кваліфіковано його діяння, з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладання обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Застосування більш суворих розмірів покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачається, так само як і для застосування правил ст. 69 КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи позитивні характеристики за місцем служби та проживання та наявність пом`якшуючої покарання обставини.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його застосування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-за ч. 2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю даних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ навісний замок, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Радомишльського ВП знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1
"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)