Дата документу 19.04.2018 Справа № 554/2780/18
Єдиний унікальний номер справи: №554/2780/18
Провадження № 1-кс/554/3499/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.04.2018 року м.Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна , -

В С Т А Н О В И В :

Слідча звернулась до суду з клопотанням , посилаючи на те, що слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 11.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, щодо надання неправомірної вигоди начальникові ГРПП № 1 Кременчуцького ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 за не направлення до суду складеного 08.04.2018 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.04.2018 ОСОБА_5 звернувася до ОСОБА_4 з пропозицією назадня йому неправомірної вигоди в розмірі 5 тис. грн. за не направлення до суду складеного 08.04.2018 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_5 та повернення останньому посвідчення водія.

Після цього, 17.04.2018 ОСОБА_5 приблизно о 16.00 годині знову звернувся до начальника ГРПП № 1 Кременчуцького ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 з метою обговорення деталей надання неправомірної вигоди, після чого, приблизно о 18.00 годині у приміщенні Кременчуцького ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6 в службовому кабінеті начальника ГРПП № 1 Кременчуцького ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 надав останньому неправомірну вигоду в розмірі 5 тис. грн.

17.04.2018 о 18.05 годині, безпосередньо після вчинення злочину, відповідно до положень ч.3 ст.233 та ст.234 КПК України, до винесення ухвали слідчого судді, у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна, у іншому володінні особи, а саме в службовому кабінеті начальника СРПП № 1 ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено:

Грошові кошти на загальну суму 5 тис. грн., а саме: 6 купюр номіналом по 500 грн. кожна, серії та номери: УД 3161582, ГТ 2026309, ЗЗ 1303903, ЛЗ 3522155, ЛД 6503928, ЛИ 1636908 та 10 купюр номіналом по 200 грн. кожна, серії та номери: ТА 9487491, КЄ 3779330, ЕЮ 2322962, УД 2741672, КЖ 9382214, КД 2102235, ЄИ 0168495, КК 5407327, ЕЩ 7899866, КК 4263747.

Мобільний телефон Нокіа чорного кольору з серійним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та перебуває у користуванні останнього;

За вище вказаним фактом ОСОБА_5 готується повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу. Названі статті встановлюють, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна під час обшуку повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Підставою для арешту вказаного вище майна та документів являється забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), оскільки в документах та мобільних телефонах містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Майно та документи, вилучені в ході обшуку 23.01.2018 відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, вони є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Існують підстави вважати, що у випадку повернення вказаного майна, воно може бути знищене або приховане, та не буде можливості повно, всебічно та об`єктивно розслідувати кримінальне провадження, виявити та зафіксувати відомості про обставини вчинення шахрайства шляхом обману.

Враховуючи те, що можуть бути вчинені вищеперераховані дії, вказане клопотання підлягає розгляду у відповідності до ч.2 ст.163 КПК України, без виклику особи у якої було вилучено майно та документи.

В зв`язку з цим, вилучені у ході вищезазначеного обшуку майно належить арештувати так як у відповідності до ст. 167 КПК України у слідства є достатні підстави вважати, що вони є речовими доказами та будуть знищені або приховані у випадку повернення представникам вказаної установи.

Підставою для арешту вищезазначеного вилученого у ході проведення обшуку приміщення ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області майна є забезпечення збереження речових доказів. Майно буде зберігатися в СУ ГУНП в Полтавській області.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій прохала клопотання задовольнити, та розглянути клопотання у її відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягаює задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку в службовому кабінеті начальника СРПП № 1 ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , а саме:

- грошові кошти на загальну суму 5 тис. грн., а саме: 6 купюр номіналом по 500 грн. кожна, серії та номери: УД 3161582, ГТ 2026309, ЗЗ 1303903, ЛЗ 3522155, ЛД 6503928, ЛИ 1636908 та 10 купюр номіналом по 200 грн. кожна, серії та номери: ТА 9487491, КЄ 3779330, ЕЮ 2322962, УД 2741672, КЖ 9382214, КД 2102235, ЄИ 0168495, КК 5407327, ЕЩ 7899866, КК 4263747.

- мобільний телефон Нокіа чорного кольору з серійним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та перебуває у користуванні останнього;

Місцем зберігання майна визначити слідче управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Сковороди, 2 Б.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1