АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/1121/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1852/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне заволодіння транпортним засобом
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 636/1121/17 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.289ч.2 КК України
за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 11 травня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 11 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чугуїва, Харківської області, українця, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
03.04.2006 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, ухвалою від 23.04.2008 року направлений в місця позбавлення волі,
06.02.2013 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого 14 жовтня 2014 року з Харківської ВК №43 після відбуття строку покарання,
визнано винним і засуджено за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено попередньо обраний - тримання під вартою. Строк покарання ухвалено обчислювати з 21.03.2017 року. Зараховано в строк відбування покарання перебування в установі попереднього ув`язнення з 21 березня 2017 року по день ухвалення рішення, тобто по 11.05.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Стягнуто з обвинуваченого процесуальні витрати на 3080 гривень 95 копійок. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодилися прокурор і обвинувачений, які подали апеляційні скарги.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок і призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі указує на те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся та просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавлення волі, застосувавши до нього вимоги ст.69 КК України.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги: прокурора не підлягає задоволенню, обвинуваченого - підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Як було встановлено оскаржуваним вироком суду, 21.03.2017 року приблизно о 14 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Чкаловське, вул. Гагаріна, біля буд. 18, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, відчинив двері водія автобусу «ПАЗ - 4234», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сів за кермо та, за допомогою ключів, які перебували в замку запалювання вказаного автобуса, який належить ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», завів двигун та почав рух в напрямку м. Чугуїв Харківської області, заподіявши потерпілому ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» матеріальну шкоду на суму 304236,19 грн.
Обставини подій, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ніким не оспорені, і висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого й кваліфікації його дій ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції в цілому дотримавсь.
Так, суд першої інстанції послався на урахування характеру і ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання, відповідно щире каяття та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, колегія суддів уважає за необхідне додатково врахувати, що обвинувачений, заволодівши автобусом, мав намір тільки доїхати до певного місця, фактично шкода підприємству не заподіяна, оскільки автобус повернуто підприємству в технічно справному стані, обвинувачений послідовно визнавав свою вину на досудовому слідстві та при розгляді провадження судами двох інстанцій, активно сприяв розслідуванню злочину.
Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно вимог ст.69 КК України За наявності декількох обставин, що
пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши
своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини
цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного
покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому
випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої
межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині
цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті,
суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в
санкції статті Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів уважає за необхідне пом`якшити покарання, призначене обвинуваченому. З цих самих підстав, не підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора, яку прокурор, який приймав участь в апеляційному розгляді, не підтримав.
Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для застосування вимог ст.ст.75,76 КК України, про що просив обвинувачений, оскільки відповідно до вимог ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування
покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Ураховуючи, що обвинувачений двічі судимий за умисні злочини, знову вчинив умисний злочин, підстав для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів уважає за необхідне зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року, з урахуванням змін згідно Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення». Так, згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирішуючи це питання, колегія суддів ураховує, що Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання обвинуваченого і по 20 червня 2017 року. У решті зарахування має здійснюватися день за день або за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення. Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.
Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 11 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Пом`якшити йому покарання за цим вироком із застосуванням ст.69 КК України до 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.
В решті вирок суду від 11 травня 2017 року залишити без змін.
Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 21 березня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ ____________________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11