01 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області Оріхівського району, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, перебуває у цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працює старшиною групи логістики, матеріально-технічного забезпечення та зв`язку роти поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що приблизно у лютому місяці 2017 року, ОСОБА_7 , переслідуючи мотиви протиправного збагачення за рахунок вчинення майнових кримінальних правопорушень, будучи співробітником спецпідрозділу ГУ НП в Запорізькій області та наділеним природними рисами лідера, комунікабельністю та вмінням легко входити в довіру, організував злочинну групу, тобто створив стійке об`єднання групи осіб для спільного заняття злочинною діяльністю, корисливого спрямування.
До складу злочинної групи ОСОБА_7 залучив співробітників спецпідрозділу ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , співробітника Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Дана організована злочинна група характеризувалась корисливою направленістю дій її учасників, єдністю їх намірів щодо протиправного збагачення, тотожністю способу вчинення злочину, мобільністю, стійкістю, розробкою планів вчинення злочинів, ретельною підготовкою до їх вчинення, жорстокістю, що полягала у вчиненні злочинів із застосуванням зброї, та в кінцевому результаті раніше обумовленим розподілом незаконного доходу.
Всі члени групи були обізнані, щодо протиправних цілей угрупування і сприяли їх досягненню в межах відведених кожному з учасників групи спеціальних ролей.
ОСОБА_7 , являючись організатором злочинної групи, розробив план злочинної діяльності, довів його до відома виконавців, розподілив між ним функції, погоджував об`єкти посягань, контролював та керував діями інших учасників групи. Крім того, ОСОБА_7 організовував підготовку до вчинення кримінальних правопорушень, а саме: давав відповідні вказівки співучасникам. Безпосередньо приймав активну участь у скоєнні злочинів, керував та погоджував дії інших співучасників.
ОСОБА_12 , являючись активним членом злочинної групи, відповідно до відведеної йому функції, спрямованої на досягнення плану вчинення кримінальних правопорушень, приймав участь у розробці плану та підготовці до їх вчинення. Під час нападу безпосередньо підшукував потенційних жертв, установлював їхнє місце проживання та спосіб життя.
ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , співробітник Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_9 , співробітники спецпідрозділу ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , являючись членами злочинної групи, приймали активну участь у скоєнні злочинів, застосовували фізичне насилля та погрози щодо його застосування до потерпілих, використовуючи при цьому зброю, висловлювали вимоги передачі грошових коштів та здійснювали пошук коштів на території помешкань.
Подальші кримінальні правопорушення вчинено членами організованої групи за таких обставин.
Так, 20.05.2017 у період часу, приблизно з 17:14 год. до 18:00 год., ОСОБА_5 з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи організованою групою, з метою заволодіння чужим майном здійснили розбіний напад на ОСОБА_14 . У вказаний день, приблизно о 17:14 годині, ОСОБА_5 з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_12 , прибули до раніше визначеного об`єкту посягання квартири АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_14 . Відповідно до розробленого плану та визначених функцій, ОСОБА_12 зайшов до вказаної квартири, та після нетривалого спілкування зі ОСОБА_14 , який перебував у приміщенні квартири, почав покидати приміщення, але при цьому здійснив телефонний виклик одному з членів організованої групи, подаючи таким чином усім учасникам сигнал, про те, що двері квартири будуть відчинятися ОСОБА_14 , що дасть можливість безперешкодного проникнення до приміщення помешкання потерпілого. Після цього ОСОБА_5 з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , застосовуючи зброю незаконно проникли через відчинені вхідні двері у приміщення квартири АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_14 , та напали на останнього. Так, за вказівкою ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 із застосуванням фізичного насилля повалили ОСОБА_14 на підлогу обличчям донизу, ОСОБА_5 завів руки за спину та зафіксував кисті обох рук потерпілого за допомогу спеціального пластикового шнурка. Потім ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , здійснюючи активну участь у скоєнні злочину, погрожуючи потерпілому ОСОБА_14 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, висовуючи вимоги передачі грошових коштів, здійснили напад з метою заволодіння майном потерпілого, а саме грошовими коштами та психотропними речовинами, поєднаний з проникненням у житло. В результаті вказаних дій, ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 у сумі 60 000 гривень. При цьому ОСОБА_13 висловив потерпілому ОСОБА_14 погрози застосування насилля небезпечного для життя останнього.
Після цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з місця події зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, а саме розділили між членами організованої групи, а саме між ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .
Внаслідок розбійного нападу, поєднаного із проникненням у житло, ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_14 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 60 000 гривень.
08.06.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2017 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 06.08.2017 року, який ухвалою слідчого судді було продовжено до 06.11.2017 року.
Посилаючись на те, що для закінчення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню органу досудового розслідування потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, виконання яких неможливо до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, а також зазначаючи, що з урахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав на підставах, викладених у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, просять застосувати більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
08.06.2017 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді та йому 08.06.2017 року повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2017 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 06.08.2017 року, який ухвалою слідчого судді було продовжено до 06.11.2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.
Постановою в.о. прокурора Запорізької області від 27.10.2017 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 08.12.2017 року.
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що наявні обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, також суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , який віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Також слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який має постійне місце проживання, не засуджений, перебуває у цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_5 дії, мали місце, коли він був працівником правоохоронного органу.
З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні, та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та приходить до висновку, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Матеріалами клопотання підтверджено, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нове кримінальне правопорушення, при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на даний час продовжують існувати, та на переконання слідчого судді, даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свобод и не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 ККУ України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, вчинений організованою групою.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 злочину, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним, та ступінь участі ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, а також розмір спричиненої матеріальної шкоди. Слідчий суддя при вирішенні клопотання слідчого враховує доводи сторони захисту щодо позитивної характеристики підозрюваного ОСОБА_5 , однак з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, приходить до висновку про не достатність таких характеристик для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню та слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 08.12.2017 року, без визначення у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розміру застави.
Керуючись, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою до 08.12.2017 року.
Встановити строк дії ухвали про тримання під вартою до 08.12.2017 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1