Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1959/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів кримінальне провадження №0000544 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22.03.2016 р. між ПП «Віес Груп», яке розташоване за адресою м.Калуш, вул.Пекарська, 2, Івано-Франківської області з однієї сторони та ОСОБА_4 , з іншої сторони укладено договір про надання послуг, згідно п.5.4 якого ОСОБА_5 за несення матеріальної шкоди замовнику, тобто ПП «Віес Груп», відшкодовує спричинені збитки в повному обсязі та несе кримінальну відповідальність передбачену ст.191 КК України в разі привласнення, розтрати майна, чи коштів, які були ввірені контрагентом замовника, чи безпосередньо замовником будучи матеріально-відповідальною особою несе повну матеріальну відповідальність за ввірене йому та згідно п.4.2 цього ж договору, зобов`язаний у випадку отримання ним коштів від клієнтів за реалізований товар такі кошти передати ПП «Віес Груп» в день їх одержання у контрагента.

Однак ОСОБА_5 будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом привласнення чужого майна, що перебувало в його віданні 29.04.2016 р. привласнив грошові кошти ПП «Віес Груп» на загальну суму 6188,00 гривень.

Так, ОСОБА_5 оформив замовлення №ЗK-0313314 від 27.04.2016 р. на суму 3130,97 гривень про доставлення різного асортименту товару в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_3 , який належить приватному підприємцю ОСОБА_6 , хоча остання вказаний товар не замовляла, а вказаний асортимент товару за вказівкою ОСОБА_7 доставлено до магазину по АДРЕСА_4 до приватного підприємця ОСОБА_8 , де 29.04.2016 р. він отримав від ОСОБА_9 в рахунок оплати за отриману продукцію різного асортименту, згідно з накладної № 3K-0313314 від 27.04.2016 р. грошові кошти в сумі 2940,00 гривень. В подальшому ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, отримані грошові кошти від ОСОБА_9 в сумі 2940,00 гривень в касу ПП «Віес Груп» не вніс, привласнив та використав на власний розсуд, в результаті чого заподіяв ПП «Віес Груп» матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 оформив замовлення №ЗK-0313315 від 27.04.2016 р. на суму 3558,52 гривень про доставлення різного асортименту товару в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_5 , який належить приватному підприємцю ОСОБА_10 , хоча останній вказаний товар не замовляв, а вказаний асортимент товару за вказівкою ОСОБА_7 доставлено до магазину по АДРЕСА_4 .Комяти, Виноградівського району до приватного підприємця ОСОБА_8 , де 29.04.2016 р. отримав від ОСОБА_9 в рахунок оплати за отриману продукцію різного асортименту, згідно з накладної №ЗК-0313315 від 27.04.2016 р., отримав грошові кошти в сумі 3248,00 гривень. В подальшому ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, отримані грошові кошти від ОСОБА_8 в сумі 3248,00 гривень в касу ПП «Віес Груп» не вніс, привласнив та використав на власний розсуд, в результаті чого заподіяв ПП «Віес Груп» матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи матеріально-відповідальною особою, вчинив привласнення чужого майна, звернувши його на свою користь, чим спричинйв ПП «Віес Груп» шкоди на суму 6188,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та заявлений цивільний позов. Пояснив, що на початку 2016 року через мережу інтернет він знайшов собі роботу торговим агентом. Пропрацювавши деякий час, йому не виплачували заробітну плату, у зв`язку з чим він вирішив привласнити кошти за доставлений товар підприємцям в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. Шкодує, що так сталося.

Представник потерпілого ПП ВіеС Груп - ОСОБА_11 , який діє на підставі довіреності №204 від 20.06.2017 року, в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди в розмірі 6188,00 грн.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийняв наступне рішення.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України - привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні. Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання відсутні.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання за ч.1 ст.191 КК України суд врахував ступінь тяжкості злочину (злочин середньгої тяжкості), обставину, що пом`якшує покарання, та дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.173), на обліку у нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває (а.с.163), за місцем проживання характеризується позитивно.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, врахувавши думку сторін та інших учасників судового провадження, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 подано письмове клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо застосування амністії до обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" від 01.10.1996 року, амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Умисний злочин, у вчинені якого визнається винним ОСОБА_4 , мав місце 22.03.2016 року, не є тяжким або особливо тяжким, тобто згідно з ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року на нього поширюється дія вказаного закону.

Обвинувачений ОСОБА_4 має чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 14.11.2006 р.; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 11.04.2012 р.; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 12.11.2014 р. та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 від 23.08.2016 р.

Доказів які б вказували на те, що ОСОБА_4 є позбавлений батьківських прав, чи відносно нього розглядається таке питання сторонами суду не представлено, не здобуто таких і в судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 п.«в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року.

Представником ПП «ВіеС Груп» ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому цивільний позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ПП «ВіеС Груп» кошти в розмірі 6188,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 здійснив привласнення чужого майна, звернувши його на свою користь, чим спричинив шкоду вказаному підприємству на загальну суму 6188,00 гривень.

Цивільний відповідач в судовому засіданні цивільний позов визнав у повному обсязі, визнав обставину привласнення чужого майна.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За таких обставин цивільний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення або захисту клопотань про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не заявили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 374, 394 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за цим вироком на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року.

Цивільний позов ПП «ВіеС Груп» до ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПП «ВіеС Груп»(, р/р НОМЕР_5 в ПАТ КБ ПриватБанк, МФО 336677) 6188,00 (шість тисяч сто вісімдесят вісім грн. 00 коп.) грн. матеріальної шкоди, завданої кримінальним парвопорушенням.

Документи залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1