Номер провадження: 11-кп/785/514/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями до неї на вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 27.03.2017 року.

Цім вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кунича, Республіки Молдови, громадянина Республіка Молдова, зареєстрований у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 28.07.1999 р. за ч.1 ст. 194, ч. 2 ст. 229-6, ч. 1 ст. 42 КК України до покарання у вигляді 4 років та 6 місяців позбавлення волі;

- 19.12.2003 р. за ст. 358, ч.3 ст. 309, ч. 2 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

- 08.08.2007 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років та 6 місяців позбавлення волі;

- 04.05.2012 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;

- 23.09.2015 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ст. ст. 70, 71 КК України до 2 років та 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.04.2016 р. за відбуттям строку покарання,

за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та 6 місяців.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обчислюється з дня затримання ОСОБА_7 , тобто з 18.07.2016 року, зарахувавши в строк покарання строк його попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

встановила:
Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 18 липня 2016 року приблизно о 05:00 годині, маючи намір на таємне викрадення майна, підійшов до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , відкрив вхідні двері воріт, які були не зачинені та пройшов до подвір`я вищевказаного будинку. Після чого, підійшовши до вхідних дверей будинку скориставшись тим, що вони не були зачиненні на замок, зайшов до прихожої де зі столу таємно викрав: мобільний телефон «Самсунг», ноутбук «Самсунг», рюкзак дитячий синього кольору з написом «Adidas», дитячу подушку, бейсболку дитячу білого кольору, шорти дитячі, дитячу підзорну трубу, зарядний пристрій від телефону, після чого з місця вчинення злочину зник, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 6 000 гривень.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії на ст.198 КК України, та застосувати до нього дію ч. 5 ст. 72 КК України.

Мотивуючи свою скаргу ОСОБА_7 стверджує, що 17 липня 2016 року близько 23 години 00 хвилин на пляжі «Лагуна» в м. Одесі він познайомився з особами на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з якими почав розпивати спиртні напої. Далі, особа на ім`я ОСОБА_10 запитав у обвинуваченого чи зможе він продати ноутбук, на що останній погодився. Після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заснули, ОСОБА_7 вирішив забрати сумку в якій знаходився ноутбук та піти на радіо ринок, щоб дізнатися за яку суму його можливо продати. Однак, ОСОБА_9 прокинувся та почав бігти за обвинуваченим щоб відібрати сумку з ноутбуком. ОСОБА_7 втікаючи від ОСОБА_11 зстрибнув у двір ОСОБА_12 де і був затриманий господарем подвір`я з сумкою та речами які в ній знаходились і належать потерпілій.

Заслухав доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, у частині застосування дії ст. 72 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, в супереч ствердженням апелянта, проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального кодексу.

Ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що він за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений незаконно є безпідставними, оскільки висновок суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, в супереч ствердженням апелянта, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на достатньо повно та об`єктивно досліджених в судовому засіданні, детально наведених у вироку доказах, які отримали судом відповідну оцінку у вироку.

В обґрунтування висновку про винуватість обвинуваченого в скоєному злочині судом першої інстанції обґрунтовано покладені зібрані, досліджені під час судового розгляду та оцінені в їх сукупності докази, а саме: показання потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона проживає за адресою АДРЕСА_2 , разом зі своєю родиною. Так, 17.07.2016 р. приблизно о 23 годині вони з сім`єю повернулись з дачі, та оскільки були стомлені, то всі речі залишили у коридорі та лягли спати. Приблизно о 06 годні ранку 18.07.2016 р. потерпіла помітила що речі дітей, ноутбук та телефон зникли, але викликати співробітників поліції вони не встигли, оскільки незабаром її чоловіку на мобільний зателефонували з поліції та розповіли що затримали обвинуваченого у якого знаходились зниклі речі. У відділку поліції, потерпіла впізнала свої речі, у тому числі телефон, з якого поліцейські подзвонили її чоловіку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 відносно події, яка відбулась 18.07.2016 р. пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в цей день, приблизно о 06 годині ранку він був на кухні, коли почув, що його голосно кличе дружина. Після того, як він вийшов у двір, то побачив незнайомого чоловіка, який почав поводити себе агресивно, тому ОСОБА_12 вимушений був його затримати та викликати поліцію. Після приїзду поліції з`ясувалось, що затриманим виявився ОСОБА_7 в сумці у якого перебували викрадені у ОСОБА_8 речі.

Свідок, ОСОБА_13 надала суду покази, аналогічні за змістом з показами ОСОБА_12 .

Перевіривши наявні по справі докази, у томі числі і ті, які ставляться під сумнів апелянтом, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши їх в судовому засіданні з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність всіх зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 , поставлених йому в вину протиправних дій та правильно кваліфікував їх за ч. 3 ст. 185 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо наведених обставин ґрунтуються на вимогах закону і є належним чином мотивованими. А тому посилання апелянта на неправильність кваліфікування його дій є безпідставними.

Що ж до пояснень обвинуваченого, то вони перевірялись судом першої інстанції і його висновок про неправдивість їх, підтверджуються наведеними показами потерпілої.

З наведеним вище погоджується і колегія суддів.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого ним рішення

Торкаючись виду та розміру призначеного обвинуваченому покарання, апеляційний суд вважає, що воно призначено йому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є таким, яке відповідає, як тяжкості вчиненого злочину, так і даним про особу обвинуваченого, а тому вважає його необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 27.03.2017 року відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а даний вирок - без змін.

Разом з тим відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" від 30.06.1993 року (з відповідними змінами), попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тобто, у розумінні положень ч.1 зазначеного закону, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Згідно до ч. 2 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Таким чином колегія суддів вважає, за необхідне доповнити резолютивну частину вказівкою, що строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обчислюється з дня затримання ОСОБА_7 , тобто з 18.07.2016 року, зарахувавши в строк покарання строк його попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до вступу вироку у законну силу, тобто до 03.04.2018 року.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями до неї, залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 27.03.2017 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 , тобто з 18.07.2016 року, зарахувавши в строк покарання строк його попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до вступу вироку у законну силу, тобто до 03.04.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3