АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурор прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , та представника потерпілих ОСОБА_10 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12.09.2017 року в кримінальному провадженні № 0000811 по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні злочинів, передбачених сст.296 ч.4, 121 ч.1 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 вересня 2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дочку, який є інвалідом 3-ї групи, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, не судимого, визнано винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.1, 121 ч.1 КК України і йому призначено покарання:
за ст. 296 ч.1 КК України п`ять місяців арешту
за ст. 121 ч.1 КК України п`ять років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України зав сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді п`ять років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органу з питань пробації, повідомляти уповноважений
провадження №11кп/794/392/17 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_11
орган з питань пробації про зміну місця проживання та з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироку законної сили залишено у вигляді застави.
Цивілький позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 377 грн., 24000 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування та 2000 грн. моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 2923 грн. матеріальної шкоди, 24000 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування та 2500 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1873,14 грн. витрат за проведення криміналістичних експертиз.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку суду, 06 червня 2015 року ОСОБА_6 , знаходячись на літньому майданчику ресторану «Квінто» по вул. О.Кобилянської, 3 в м. Чернівці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи елементарні норми та правила поведінки, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, діючи з хуліганських спонукань та з особливою зухвалістю, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, вчинив конфлікт з потерпілими, в ході якого наніс один удар по обличчю ОСОБА_9 бокалом від пива, внаслідок чого бокал розбився. Після чого одразу наніс удар розбитим бокалом в ділянку обличчя ОСОБА_8 , який підвівся на ноги.
В подальшому між потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла бійка, під час якої останній наніс потерпілому кілька ударів уламком бокалу по голові та шиї.
В результаті хуліганських дій ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у виді непоправних знівечень їхніх облич.
На цей вирок прокурор прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 та представник потерпілих адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.
Прокурор просив скасувати вирок та постановити новий і визнати ваинуватим ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.4, 121 ч.1 КК України та призначити останньому покарання за сукупністю злочинів у виді 6 років позбавлення волі.
Представник потерпілих просив скасувати вирок в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст.296 ч.1 КК України та визнати останнього винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України і при визначенні покарання за сукупністю злочинів, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Також просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду на користь потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_8 по 206700 грн. кожному.
Прокурор в своїй скарзі вказував, що суд невірно кваліфікував дії обвинуваченого за ст.296ч.1 КК України, оскільки ОСОБА_6 наносив потерпілим удари бокалом від пива, який розбився. А оскільки після цього ОСОБА_6 продовжував наносити удари цим уламком бокала потерпілим по різних частинах тіла, то він використовував, на його думку, спеціально пристосований видозмінений уламок бокалу і тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.296 ч.4 КК України. Ще зазначав, що хуліганські дії ОСОБА_6 відбувались не лише на літньому майданчику ресторану «Квінто», а і за його межами на вулиці і обвинувачений мав змогу припинити свої дії та не використовувати розбитий бокал для нанесення тілесних ушкоджень потерпілим.
Ще вказував, що ОСОБА_6 перебував в емоційному стані у зв`язку з надмірним вживанням спиртного, а не через протиправні дії сторонніх осіб. Також вказував, що обвинувачений не визнав повністю свою вину, не відшкодував потерпілим заподіяну шкоду.
І оскільки обвинувачений вчинив два тяжких злочини в стані сп`яніння, просив призначити ОСОБА_6 реальну міру покарання.
Представник потерпілих також вказував, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.296 КК України, оскільки він використовував для нанесення тілесних ушкоджень потерпілим розбитий бокал від пива, який підібрав на місці вчинення хуліганських дій. І незважаючи не те, що бокал розбився в ході нанесення ним ударів потерпілим, обвинувачений продовжуваним ним наносити удари і використовував частину розритого бокалу як спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень.
Ще апелянт вказував, що обвинуваченому необхідно встановити максимальний іспитовий строк при звільненні його від відбування покарання.
Вказував, що його підзахисним знівечено обличчя, вони невимовно страждають через це, останні після цих подій лікувались в психіатричній лікарні. Зовнішній вигляд потерпілих викликає недовіру та підозрілість оточуючих, призводить до невпевненості, порушує нормальні життєві зв`язки, звичний спосіб життя та призводить до глибоких моральних страждань потерпілих.
Розмір моральної шкоди, визначений його довірителями, є на його думку, обґрунтований та справедливий.
До початку судового розгляду від потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надійшли заяви. В який останні вказують, що відмовляються від поданої в їхніх інтересах апеляційної скарги та просять оскаржуваний вирок залишити без змін. До початку судового розгляду представник потерпілих ОСОБА_10 також відмовилась від поданої нею в інтересах потерпілих апеляційної скарги.
Апеляційним судом прийнята відмова потерпілих та їхнього представника від поданої в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в них, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні заявлених вимог прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.
Оскільки в поданих апеляційних скаргах не оспорюється правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.121 ч.1 КК України, а також, що останній вчинив хуліганство, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які ніким не оспорено.
Що стосується тверджень апелянта про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст.296 ч.1 КК України та його вимог про скасування вироку в цій частині і постановлення нового вироку за ст.296 ч.4 КК України, колегія суддів вважає, що ці вимоги є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.
Як встановлено судом першої інстанції, і це підтвердили в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 наносив їм удари бокалом від пива, який несподівано для них схопив зі столу. Після нанесення першого удару в обличчя ОСОБА_9 бокал розбився, а ОСОБА_6 продовжував ним наносити удари їм.
Обвинувачений ОСОБА_6 також вказував, що після нанесення ним удару в обличчя одному з потерпілих, бокал, яким він наніс удар, розбився і він продовжував тим розбитим бокалом наносити удари потерпілим.
Ці обставини встановлені судом дослідженими доказами і ніким не оспорюються.
Зі змісту ч.4 ст.296 КК України вбачається, за цією нормою підлягають кваліфікації дії, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
З показань обвинуваченого та потерпілих вбачається, що бокал від пива ОСОБА_6 взяв зі столу і розбив його, нанісши удар в обличчя ОСОБА_9 . Такі дії обвинуваченого є протиправними та насильницькими і не можуть бути визнані як спеціальне пристосування предмета для нанесення тілесних ушкоджень. Подальше ж застосування обвинуваченим розбитого бокалу для нанесення тілесних ушкоджень потерпілим в цьому ж конфлікті не впливає на кваліфікацію його дій за ст.296 КК України в частині застосування предмета, яким він заподіював тілесні ушкодження.
Оскільки обвинувачений не розбивав бокал до столу, як зазначено в обвинувальному акті, тобто спеціально не пристосовував предмет для нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ст.296 ч.4 КК України і кваліфікував дії ОСОБА_6 за ст.296 ч.1 КК України.
Прокурор, не погоджуючись з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.296 ч.1 КК України, не навів обґрунтованих підстав на підтвердження своїх вимог в цій частині. А наведені ним обґрунтування за своїм змістом суперечать правильному розумінню диспозиції ст.296 ч.4 КК України та фактичним обставинам справи.
А тому вимоги апелянта про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ст.296ч.4 КК України є безпідставні і задоволенню не підлягають.
Необгрунтованими є також і твердження прокурора про неправильне звільнення судом обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Врахувавши тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких, а інший є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку, за місцем проживання характеризується позитивно, являється інвалідом 3-ї групи, має незадовільний стан здоров`я, є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, являється пенсіонером, а також обставини вчинення ним протиправних діянь та дії потерпілих, які, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, образили дочку ОСОБА_6 та на час розгляду провадження в апеляційній інстанції повністю відшкодував потерпілим заподіяну їм матеріальну та моральну шкоду, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням.
Будь-яких підстав необґрунтованого звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, прокурором в поданій ним апеляційній скарзі не наведено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 відмовити, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 вересня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.1, 121 ч.1 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_13

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2
Згідно з оригіналом: суддя