Справа № 755/134/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" лютого 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фракія» - ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 09 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008625, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України

в с т а н о в и в :
представник ТОВ «Фракія» - ОСОБА_3 звернувся в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 09 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008625, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в провадженні слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008625 від 22 червня 2017рокущодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

05 жовтня 2017 року головою ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю «Фракія» ОСОБА_6 подано до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні.

11 грудня 2017 року Дніпровським управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві направлено лист, яким ТОВ «Фракія» було відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

23 січня 2018 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва зобов`язано слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2017 року за № 0008625, вчинити одну з дій регламентованих ст. 55 КПК України за заявою голови ліквідаційної комісії ТОВ «Фракія» ОСОБА_6 від 04 жовтня 2017 року вих. № 001/Ф-04/10/17 про визнання юридичної особи потерпілим,у строки регламентовані ст. 220 КПК України.

Крім цього, 12 лютого 2018 року на адресу ТОВ «Фракія» від слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 надійшла постанова від 09 жовтня 2017 року про відмову у визнання потерпілим, якою ТОВ «Фракія» відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008625 від 22 червня 2017 року щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

У зв`язку із чим особа, яка подала скаргу просить поновити ТОВ «Фракія» строк на оскарження постанови від 09 жовтня 2018 року про відмову у визнанні ТОВ «Фракія» потерпілим у кримінальному провадженні №0008625 та скасувати постанову від 09 жовтня 2018 року про відмову у визнанні ТОВ «Фракія» потерпілим у кримінальному провадженні №0008625.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі просив їх задовольнити.
Представник Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти скарги, оскільки злочин передбачений ст. 382 КК України є з формальним складом, а тому виключає завдання будь-якої шкоди, крім того з проведених на даний момент слідчих (розшукових) дій не встановлено, що ТОВ «Фракія» завдано шкоду. Із зазначених підстав просила у задоволенні скарги відмовити.
Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як вбачається із супровідного листа до постанови про відмову у визнанні потерпілим від 09 жовтня 2017 року слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 направлено дану постанову адвокату ОСОБА_7 23 січня 2018 року
Згідно із ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Враховуючи ті обставини, що жодних підтверджень направлення постанови слідчим на адресу ТОВ «Фракія» безпосередньо після її винесення не надано, а з доданих до скарги матеріалів вбачається, що постанова від 09 жовтня 2017 року направлена на адресу представника ТОВ «Фракія» лише 23 січня 2018 року, тому слідчий суддя вважає про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання представника ТОВ «Фракія» - ОСОБА_3 та поновити процесуальний строк для подання скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КК України передбачена відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню вчинене службовою особою.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Згідно із п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
В постанові від 09 жовтня 2017 року зазначається про те, що злочин передбачений ч. 2 ст. 382 КК України є злочином з формальним складом тому не передбачає настання наслідків, що в свою чергу виключає завдання будь якої шкоди.
З постанови вбачається, що слідчим теоретично обґрунтовано відсутність підстав для визнання ТОВ «Фракія» потерпілим, проте не зазначено, які саме слідчі (розшукові) дії проведені в даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим постанова слідчого не ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Із зазначених підстав слідчий суддя вважає за необхідне скасувати постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 09 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008625, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 19, 124 Конституції України, ст. 8, 9, 55, 94, 110, 117, 220, 303-305, 309 КПК України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
клопотання про поновлення представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Фракія» - ОСОБА_3 строку для подання скарги задовольнити та поновити даний строк.
Скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фракія» - ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 09 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008625, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 09 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008625, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України за заявою голови ліквідаційної комісії ТОВ «Фракія» ОСОБА_6 від 04 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1