Провадження № 1-кп/643/102/18
Справа № 643/3856/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005435 від 16.10.2014 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алмати Казахстан, громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого, маючого неповну вищу освіту, працюючого водієм в ФОП ОСОБА_8 , розлученого, маючого малолітню дитину доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1
- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
15.10.2014 року близько 16 години 14 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після сумісного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_10 , з мобільного телефону викликав автомобіль таксі за номером «7-40» до буд. АДРЕСА_2 , де вони знаходились на той час. Близько 16 годин 45 хвилин, ОСОБА_11 - водій автомобілю таксі, виконуючи замовлення на власному автомобілі «Renault-logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », привіз пасажирів, а саме обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до будинку №9 по вул. Родниковій у м. Харкові .
Прибувши до місця призначення та зупинивши автомобіль, потерпілий ОСОБА_11 чекав, поки пасажири заплатять за проїзд, вартість якого склала 32 гривні 40 копійок. ОСОБА_7 не сподобалося, що автомобіль таксі зупинився не біля того під`їзду , де він просив. Між водієм та ОСОБА_7 з цього приводу виникла перепалка .
В цей час, ОСОБА_10 вийшов з машини. Приблизно через 30 секунд, обвинувачений ОСОБА_7 , залишаючись сидіти на передньому пасажирському сидінні, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дістав викидний ніж, заводського виготовлення, який він тримав у себе в сумці та в ході словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень , наніс потерпілому в праве плече один удар ножом.
Потерпілий ОСОБА_11 після першого удару, побачивши в руках обвинуваченого ОСОБА_7 ніж, почав чинити йому опір . В ході боротьби ОСОБА_7 , продовжував хаотично наносити удари ножом в область тулуба та таким чином спричинив потерпілому ще чотири удари.

Таким чином, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани грудної клітини справа, не проникаючі в грудну порожнину, колото-різані рани правого передпліччя, правої гомілки, лівого плеча, які утворилися не менш ніж як від п`яти ударно-травматичних дій, гострим предметом, який володіє колючо-ріжучими властивостями, та могли бути отримані не пізніше дати звернення до лікувального закладу.
За ступенем тяжкості колото-різані рани, які були виявлені у потерпілого , відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 21 день відповідно до п.п. 2.3.1. «А», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні ним злочину 15.10.2014 року, визнав частково, при цьому зазначив, що в цей день він разом з ОСОБА_12 перебував у знайомих на вул. Світлої, де вони вживали спиртні напої. Потім він викликав таксі на вул. Родникову . В автомобіль він сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_12 позаду за ним. Гроші на таксі у нього були в кармані , приблизно 80 грн., він з машини подзвонив до матері , щоб вона винесла йому ще 20 грн., оскільки він збирався зайти у магазин за цигарками. Попросив водія зупинити автомобіль біля першого під`їзду , а водій став повертати та не бажав під`їхати до першого під`їзду , між ними виник конфлікт . Обвинувачений відчував агресію та неприязнь до себе зі сторони потерпілого. Після чого він пам`ятає, як отримав удар в око, від кого не пам`ятає , лежав на асфальті зі зв`язаними руками, а потім його доставили до міліції. При цьому, обвинувачений пояснив, що складний ніж з ручкою коричневого кольору та лезом біля 10 см., він носив у себе в сумці для побутових потреб. На той час у нього були гроші, якими він міг розплатиться за поїздку, яка коштувала приблизно 30 грн. Як наносив потерпілому удари ножом та їх кількість не пам`ятає.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши надані докази, які є належними та допустимими, встановив наступне.
Потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив , що він працює водієм таксі на автомобілі, який йому належить, а саме: «Renault-logan», р.н. « НОМЕР_1 ». 15.10.2014 року біля 16 годин він отримав заказ на поїздку з вул.Світлої,49-б у м. Харкові , куди він приїхав. В автомобіль обвинувачений сів на переднє пасажирське сидіння, його знайомий - ззаду за пасажиром, вони обидва знаходились в стані алкогольного сп`яніння. За час поїздки обвинувачений комусь телефонував, та просив, щоб йому винесли 20 гривень . Приїхавши до будинку АДРЕСА_3 , він став на парковку, але обвинувачений наполягав, щоб він під`їхав до під`їзду №1, він йому різко відповів, що зараз це зробить, а потім став між першим та другим під`їздами . Пасажир, який був позаду, вийшов із салону автомобіля, та залишився стояти біля нього. Обвинувачений залишився сидіти спереду, та наполягав під`їхати ближче , через кілька секунд потерпілий відчув удар в праве плече, а в руці обвинуваченого побачив ніж. Ні він, ні обвинувачений при цьому нічого один одному не говорили, ніяких погроз обвинувачений не висловлював . Він вскочив та стрибнув на обвинуваченого , намагаючись вирвати ніж з руки обвинуваченого, у цей час обвинувачений наніс ще один удар у праве передпліччя . Кошовий натиснув кнопку «SOS». На вулиці біля машини стояв другий пасажир . В цей час під`їхав автомобіль таксі, він просив водія викликати міліцію. Обвинувачений відкрив двері та намагався вийти з салону автомобіля, потерпілий впав на нього та заломив йому ззаду руки. З під`їзду №2 вийшли два чоловіка, які разом з іншим водієм зв`язали руки обвинуваченому. Після цього, приїхала швидка допомога, лікарі якої відразу надали йому медичну допомогу. В цей же час приїхала міліція та декілька машин таксі. Також потерпілий зазначив, що був одягнутий в джинси, футболку та куртку чорного кольору, він не спричиняв обвинуваченому тілесних ушкоджень. Потерпілий повідомив суду, що не в змозі зазначити яким чином отримав інші удари ножом, вважаючи, що це трапилося в ході бійки, наполягав, що у обвинуваченого , на його думку , умислу позбавити його життя не було.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив , що ОСОБА_13 його знайомий. 15 жовтня 2014 року приблизно з 12 год. вони разом з раніше не знайомими дівчинами у дворі будинку по вул. Світлої вживали спиртні напої . Після 14 години ОСОБА_13 визвав таксі и вони поїхали на вул. Родникову. ОСОБА_13 сів попереду автомобіля , а він на заду. В автомобілі по дорозі не розмовляли. Коли машина зупинилася у дома , де проживає ОСОБА_13 і водій назвав вартість проїзду , ОСОБА_13 став з ним сперечатися , розмовляли на підвищених тонах . Оскільки розраховуватися повинен був ОСОБА_13 , гроші у нього були , ОСОБА_12 вийшов з машини і закурив. Що сталося в цей час в машині не бачив, була якась потасовка . Через кілька хвилин під«їхали кілька машин таксі , ОСОБА_14 положили обличчям на бордюр , за ними швидко приїхали працівники міліції. Він зрозумів , що ОСОБА_13 ножом вдарив таксиста. Раніше ніж у обвинуваченого свідок не бачив.
Показами свідка ОСОБА_15 , даними ним в суді про те, що в жовтні 2014 року він разом з нарядом чергової частини міліції в складі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , доставляв ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до відділку міліції. При огляді , у ОСОБА_7 були вилучені чохол від ножа. Обвинувачений та ОСОБА_12 були в стані алкогольного сп`яніння, та повідомили, що між ОСОБА_7 та потерпілим виник конфлікт, в ході якого обвинувачений спричинив потерпілому ножом тілесні ушкодження, а ніж викинув на місці скоєння злочину. Потерпілого ОСОБА_18 з місця події забрала швидка допомога . При затриманні у ОСОБА_13 були гроші , приблизно 40 грн.
Показами свідка ОСОБА_19 , даними ним в суді про те, що 15.10.2014 року він був співробітником міліції. До відділку були доставлені двоє чоловіків, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вони повідомили, що перебуваючи в салоні автомобіля таксі, між обвинуваченим, який знаходився спереду та водієм виник конфлікт, в ході якого, обвинувачений дістав ніж зі своєї сумки, та наніс ножом декілька ударів потерпілому.
Показами свідка ОСОБА_20 , даними нею у суді про те, що у жовтні 2014 року вона вийшла на вулицю, де біля одного із під`їздів побачила на асфальті сусіда ОСОБА_7 , у якого були зав`язані руки. Потерпілий ОСОБА_18 сидів на вулиці, йому була надана медична допомога. Біля ОСОБА_13 знаходилось багато людей, які кричали, та намагалися його побити.
Показами свідка ОСОБА_21 , яка у суді дала пояснення , аналогічні поясненням свідка ОСОБА_20 та доповнила , що бачила ОСОБА_13 лежачим на асфальті з зав`язаними ззаду руками, а також потерпілого у якого була перев`язана рука, та на його тулубі була кров.
Показами свідка ОСОБА_22 , даними нею у суді про те, що вона є матір`ю обвинуваченого. 15.10.2014 року, біля 16 годин вона підійшла до дому , де побачила співробітників міліції. Сусіди повідомили їй, що ОСОБА_14 спричинив ножом тілесні ушкодження водію таксі. Потім вона побачила свого сина у якого були тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_23 у суді показав, що працює лікарем швидкої допомоги. 15.10.2014 року він разом з бригадою приїхали на виклик, до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 . Він побачив чоловіка ОСОБА_13 , який лежав обличчям до землі, у нього скарг на здоров`я не було. До них зі скаргами звернувся Кошовий, при огляді якого, він побачив в подмишечної області справа і зліва, на плечі колото-різані рани з рваними краями, які кровоточили, та потерпілому було важко дихати. Тілесних ушкоджень було десь 4-5. Потерпілому надали кисень, первинну медичну допомоги, та доставили до лікарні.
Свідок ОСОБА_24 у суді показав, що 15.10.2014 року працював водієм таксі. Заїхав у двір будинку по АДРЕСА_3 . Біля під`їзду №2, побачив в машині боротьбу між водієи та пасажиром , на водії була кров, який попрохав викликати міліцію. Потім відкрилась двері, та водій повідомив, що у обвинуваченого є ніж. Він разом з водієм-потерпілим положили обвинуваченого на асфальт та зав`язали йому руки, утримуючи до приїзду міліції. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння. Всі події тривали 2-3 хвилини.
На підтвердження вини обвинуваченого стороною обвинувачення надано суду наступні докази.
Заява ОСОБА_11 від 15.10.2014 року, про вчинення кримінального правопорушення відносно нього. (т.2 а.с. 5).
Даними протоколів огляду місця події від 15.10.2014 року, за участю ОСОБА_7 (т.2 а.с. 7-8, 10-11), де зафіксовано місто події злочину та вилучені сліди речовини бурого кольору.
З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, був проведений слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної дії, за участю ОСОБА_11 , під час якого 01.12.2014 року, останній показав місце, зазначив обставини, а також механізм спричинення йому тілесних ушкоджень 15.10.2014 року. Пояснив , що перше поранення йому було вчинене в область правої передньої поверхні груді , коли він навалився на обвинуваченого зверху , отримав удар у ліве плече по зовнішньої поверхні . В ході боротьби він отримав удар у подмишечну область . Яким чином отримав інші пошкодження , пояснити не зміг. (т.2 а.с. 120-121).
Висновки судово-медичної, та додаткової судово-медичної експертиз за № 2265-С/14 від 13.11.2014 року, № 2497-С/14 від 27.11.2014 року, № 2675-С/14 від 12.12.2014 року, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани грудної клітини справа, не проникаючі в грудну порожнину, колото-різані рани правого передпліччя, правої гомілки, лівого плеча, які утворилися не менш ніж як від п`яти ударно-травматичних дій, гострим предметом, який володіє колючо-ріжучими властивостями, та могли бути отримані не пізніше дати звернення до лікувального закладу.
За ступенем тяжкості колото-різані рани, які були виявлені у потерпілого ОСОБА_11 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 21 день відповідно до п.п. 2.3.1. «А», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Рановий канал колото-різаної рани, яка була виявлена у потерпілого на передній поверхні правої половини тулуба, на границі з дельтовидним м`язом мав напрямок з права на ліво, зверху донизу, довжиною до 7 см.; рановий канал колото-різаної рани, яка була виявлена у потерпілого на лівому плечі, мала напрямок зліва направо. Травматичні дії ножом були нанесені з силою достатньою для утворення ушкоджень, які були виявлені на тілі у ОСОБА_11 ( т.2 а.с.99-114, 116-119, 123-131).
Таким чином , з наведених висновків судово-медичної експертизи вбачається, що експерт оцінив тяжесть тілесних ушкоджень , що були вчинені потерпілому по критерію тривалості розладу здоров`я. Критерій небезпечності для життя та здоров`я не враховувався , внаслідок того, що пошкодження , що були вчинені не були небезпечними для життя , оскільки не були проникаючими у грудну порожнину .
У відповідності до висновку судово-імунологічних експертиз за № 1204-Ц/14 від 12.11.2014 року, № 1203-Ц/14 від 11.11.2014 року, № 655-Ис/14 від 01.11.2014 року, №656-Ис/14 від 01.11.2014 року, №661-Ис/14 від 06.11.2014 року, згідно висновків до яких, групова приналежність крові ОСОБА_11 - АВ (!У). Сліди крові на ватному тампоні, вилученому в ході огляду місця події від 15.10.2014 року біля автомобіля «Renault-logan», р.н. « НОМЕР_2 » , можна вважати, що дані сліди крові могли виникнути від будь-якої особи с групою крові АВ, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 . На куртці, вилученої при огляді місця події, виявлена кров людини групи АВ, виникнення якої від ОСОБА_11 не виключається. На футболці та джинсах, представлених ОСОБА_11 , светрі сірого кольору, вилученого при огляді місця події, виявлена кров людини групи АВ, виникнення якої від ОСОБА_11 не виключається. На клинку та рукоятці складного ножа, вилученого 15.10.2014 року в ході огляду місця події в автомобілі «Renault-logan», р.н. « НОМЕР_1 », виявлені сліди крові людини групи АВ, що можна вважати дані сліди крові могли виникнути від будь-якої людини з групою крові АВ (!У), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 ( т.2 а.с.81-83, 85-87, 89-91, 93-94, 96-98).
Висновками судово-балістичної експертизи за №1691 від 16.02.2015 року, згідно до яких, наданий на дослідження ніж є складним туристичним ножом «Grand Way» моделі «9058» із автоматичним боковим викидом клинка виробництва КНР, має господарсько-побутове призначення і до категорії клинкової холодної зброї не відноситься. (т.2 а.с. 138-141).
Таким чином , дійсно встановлено , що зазначені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 вчинив саме обвинувачений ОСОБА_7 , про що він сам і не заперечує.
Для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного заподіяння відповідного тілесного ушкодження, необхідно виходити із сукупності усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тілесного ушкодження умисел спрямовано на порушення анатомічної цілісності чи фізіологічної функції органів і тканин тіла людини.
Так, якщо врахувати знаряддя злочину - це застосування ножа, який є предметом побутового призначення, та випадково опинився на місці скоєння злочину, що свідчить про відсутність попередньої підготовки, злочин відбувся з раптово виниклим умислом, оскільки між потерпілим та обвинуваченим, які раніше не були знайомі , виникла сварка .
При кваліфікації дій обвинуваченого суд також враховує кількість, характер і локалізацію поранень, спричинених обвинуваченим потерпілому, при цьому погрози вбити потерпілого не висловлював.
Судом встановлено , що потерпілому не були спричинені тілесні ушкодження у життєво - важливі органи, критичної небезпеки для його життя не було. На час спричинення тілесних ушкоджень, та на час знаходження в лікарні небезпеки для життя потерпілого не існувало. Виходячи з локалізації тілесних ушкоджень, потерпілому були ушкодженні група м`язів , які не проникають ні в грудну, ні в черевну порожнини, тому ніякі життєво - важливі органи не були зачеплені, тобто ушкоджень важливо життєвих органів не було спричинено.
В суді не знайшло свого підтвердження позиція сторони обвинувачення стосовно того факту, що ОСОБА_7 скоїв даний злочин з прямим умислом, направленим на умисне заподіяння смерті іншій людині, та спричинення обвинуваченим потерпілому ударів ножом в життєва - важливі органи. Дана позиція сторони обвинувачення спростовується висновками судово-медичних експертиз, протоколом відтворення обстави події злочину.
Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Тому, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона також не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.
Виходячи із кількості, характеру і локалізації поранень, спричинених обвинуваченим потерпілому, суд звертає увагу на те, що потерпілий активно чинив опір , всі удари не були спрямовані в життєво важливі органи, не були небезпечними для життя .

На досудовому слідстві дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як замах на умисне вбивство.

Встановлені фактичні обставини, а саме: його поведінку після вчинення злочину: миттєве розкаяння у вчиненому, відсутність дій спрямованих на втечу або інших з метою уникнення кримінальної відповідальності, поведінку потерпілого, що передувала конфлікту - свідчать про відсутність прямого умислу на вбивство потерпілого в діях обвинуваченого . Судом встановлено, що нанесенню обвинуваченим ножових поранень потерпілому передувала бійка між ними, під час якої ОСОБА_7 не висловлював погрози вбивством на адресу Кошового , удари ножом наносив хаотично, а не цілеспрямовано, про що свідчить локалізація та характер пошкоджень.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, ч. 4 ст. 17 КПК України, суд вважає, що ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачав його наслідки, а тому його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України як вчинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Приймаючи таке рішення суд виходить з вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, відповідно до яких з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод , суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

При кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України органами досудового розслідування залишено поза увагою диспозицію статті, яка передбачає, що замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.

Вказані обставини з достовірністю встановлені у судовому засіданні та підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідків.

Виходячи із викладеного, дії підсудного слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК Україні на ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину. Обвинувачений в силу ст.89 КК України не судимий, офіційно працевлаштований, а саме працює водієм, має малолітню дитину доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, за яким зареєстрований та добре характеризується.

При вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому, судом встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме : каяття у вчинені злочину , наявність на утриманні неповнолітньої дитини та хворих батьків , що потребують стороннього догляду ( а.с.40-42 т.4.) Обставиною, що обтяжують його покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, суд визнає, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у вигляді обмеження волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.
Вирішуючи питання щодо зарахування в строк покарання попереднього ув`язнення, колегія суддів виходить з того, що згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання здійснювалося з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини. У відповідності до ч.1 ст.72 КК України , одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Разом з тим, Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання обвинуваченого 11 листопада 2015 року і по 18 березня 2016 року.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.49 КК України , особа звільняється від кримінальної відповідальності , якшо судом встановлено, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину закінчився. Будь-яких обмежень для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положеннями ст. 49 КК України, судом не встановлено. Підстав для зупинення або переривання перебігу строку давності судом також не встановлено.

Оскільки кваліфікацію дій обвинуваченого судом змінено , а також з урахуванням того, що по цьому кримінальному правопорушенню закінчилися строки давності, які передбачають кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і особа не може бути притягнена до кримінальної відповідальності, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому в рамках ч.2 ст. 125 КК України, звільнивши його від відбування покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України .

Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі .
На підставі ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року ) зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 час його попереднього ув`язнення під вартою у період з 11 листопада 2015 року і по 18 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.
На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити .
Речові докази по справі: куртку, футболку чорного кольору, джинси, які передані потерпілому ОСОБА_11 - повернути власникові ; светр чорного кольору, ніж заводського виготовлення, чохол для зберігання ножа, конверт з зразками ВБК, які передані на зберігання до камери сховищ ХМУ ГУМВС України в Харківської області - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя:
Суддя
Суддя