Ухвала іменем україни 19 вересня 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК,

а тому ухвалою колегії суддів ВССУ від 18 липня 2017 року її було залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків.

У цій ухвалі касаційного суду зазначалося, що прокурором не було наведено обґрунтування щодо істотних порушень апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону (зокрема ч. 2 ст. 419 КПК) на підставах, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412, 420 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.

У межах встановленого строку прокурор повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак як убачається з її змісту не усунув недоліки, зазначені в ухвалі ВССУ від 18 липня 2017 року.

Так усупереч п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга прокурора

не містить правового обґрунтування заявлених ним нових вимог щодо скасування вироку суду апеляційної інстанції на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість цього судового рішення. Прокурор формально посилається на істотне порушення апеляційним судом положень ст. 370, ч. 2 ст. 419 КПК, однак не наводить доводів щодо незаконності судового рішення з огляду на положення статей 374, 404, 412, 414, 420 цього Кодексу у їх взаємозв`язку, з урахуванням поданих на апеляційну скаргу обвинуваченого заперечень прокурора й позиції прокурора ОСОБА_4 , котрий вважав апеляційну скаргу ОСОБА_5 необґрунтованою.

Прокурор порушує питання про суворість призначеного засудженому покарання (п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК), у той же час не зазначає, у чому полягає

це порушення (щодо виду чи розміру) та яке конкретно покарання мало бути застосовано судом апеляційної інстанції в ході апеляційного розгляду апеляційної скарги потерпілого.

Крім того, прокурор згадує про обраний апеляційним судом щодо ОСОБА_5 явно несправедливий порядок відбування покарання, при цьому не посилається на конкретну підставу, передбачену ч. 1

ст. 438 КПК для зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції. Таке посилання відсутнє й у прохальній частині його касаційної скарги.

Відповідно до правил ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами саме норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Відсутність у ній згаданих обґрунтувань перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки прокурор не усунув недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, його касаційна скарга підлягає поверненню.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6

розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України

від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Повернути прокуророві ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3