Дата документу Справа № 334/8628/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 334/8628/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/54/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула 24 січня 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 грудня 2017 року, якою частково задоволено клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Н-Ковиляй Гурдошанського району, Мордовія, громадянина України, не одруженого, працює водієм ТОВ «Альянс-Авто», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК Україниза наступних обставин.

Так, 01.11.2017, близько 11:00, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним мікроавтобусом «VOLKSWAGEN LT 35» реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Космічної, з боку вул. Сергія Серікова в напрямку вул. Святоволодимирської в м. Запоріжжі. В салоні мікроавтобусу перебували пасажири, в тому числі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Під час руху в районі буд. 23 по вул. Сергія Серікова, водій ОСОБА_7 , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього рухуУкраїни, та скоїв ДТП.

В ході дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження разного стунепя тяжкості, в тому числі і тяжкі.

01 листопада 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0004810за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_7 повідомлений про підозру 22.12.2017.
22 грудня 2017 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в обґрунтування якого послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Частково задовольняючи клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим доведено лише обставина, передбачена п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п. 3 частини першої цієї статті, і обраний запобіжний захід буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджується з оскаржуваною ухвалою через невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження, вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Звертає увагу, що судом не прийнято до уваги, що з 2008 року підозрюваний 41 раз притягувався до адміністративної відповідальності за порушеня ПДР, а у 2013 році притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України і був звільнений на підставі ст.46 КК, що не є реабілітуючими обставинами. Вказане свідчить про систематичне та злісне нехтування ОСОБА_7 правил дорожнього руху, що призвело до травмування 7 осіб, в т.ч. до тяжких тілесних ушкоджень. З урахуванням наявності обтяжуючих покарання обставин та особи підозрюваного, просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного та його адвоката із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

У відповідності до положень ч.1 ст. 404 КПК України, судове рішення слідчого судді переглядається в межах апеляційної скарги.

Так, обгрутованність висунутої ОСОБА_7 підозри, висновки щодо якої слідчим судом мотивовані, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Слідчий суддя, розглядаючи дане клопотання, зазначив, що на підтвердження вказаних у клопотанні ризиків ні слідчим, ні прокурором не надано жодного доказу, а саме: відсутні доводи які б давали підстави вважати, що внаслідок не застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 буде ухилятись від органів досудового слідства та суду. Не надано доказів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Ні зміст клопотання, ні доводи, викладені в апеляції не обґрунтовують необхідності застосування до підозрюваного наступного за суворістю після тримання під вартою запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При цьому слідчий суддя врахувавши тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому оголошено підозру, може схилити його до наміру вживати дії щодо перешкоджання встановлення істини у кримінальному провадженні, здійснюючи тиск на свідків у справі, в звязку із чим є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

В той же час, з урахуванням наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у кримінальному провадженні, віку і стану здоровя підозрюваного, наявності міцних соціальних звязків підозрюваного, слідчий суддя застосував більш мякий запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, відповідно до вимог ст. 179 КПК України.

При розв`язанні клопотання, слідчим суддею прийнятті до уваги положення ст. 178 КПК України стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу у їх сукупності, достатньо мотивувавши прийняте рішення.

Так, скоєний ОСОБА_7 злочин характеризується необережною формою вини, підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце роботи, проживання.

Отже, слідчий суддя у відповідності із вимогами ст. 132, 179, 183, 194 КПК України, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 наявності зазначеного вище ризику, але враховуючи недоведеність обставини недостатності застосування альтернативного запобіжного заходу для запобігання встановленого ризику, цілком обґрунтовано обрав відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням певних обов`язків, що, на думку судової колегії, відповідає меті досягнення дієвості цього провадження та здатний убезпечити настання встановленого ризику.

Вимоги ч.4 ст. 194 КПК України наділяють слідчого суддю можливістю застосувати інший запобіжний захід, ніж запропонований у клопотанні.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Таким чином, слідчий суддя, взявши у сукупності обставини справи, відомості щодо особистості підозрюваного дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, обравши останньому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що відповідає вимогам ст.ст. 177-178 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляції.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 грудня 2017 року, якою частково задоволено клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 ,залишити без змін.

Ухвал набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4