Справа № 204/4613/17
Провадження № 1-в/204/1059/17
У Х В А Л А

19 жовтня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника-адвоката: ОСОБА_4

представника установи: ОСОБА_5

за участю особи, до якої

застосовані примусові заходи

медичного характеру: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з залі судових засідань того ж суду заяву лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , 1988 року народження, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2013 року до ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом. До кримінальної відповідальності ОСОБА_6 притягався за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

В заяві лікаря-психіатра, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 763 від 25 липня 2017 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_6 страждає шизофренією простої форми, безперервним типом перебігу, «simplex-синдромом», помірно вираженим психопатоподібним типом дефекту і за своїм психічним станом потребує подальшого застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом.
В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_5 підтримав свою заяву.
Особа, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він симулював психічне захворювання, а насправді він є психічно здоровою особою.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в розгляді заяви лікаря-психіатра ОСОБА_5 , посилаючись на те, що вона складена ні лікуючим лікарем-психіатром ОСОБА_8 , яка безпосередньо лікує ОСОБА_6 , а лікарем-психіатром ОСОБА_5 , тобто не уповноваженою на те особою. При цьому захисник ОСОБА_4 зазначив, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року, ст. 95 КК України та ст. 514 КПК України у разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу.

Оцінюючи доводи захисника, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку.

Застосовуючи вищенаведені положення ч. 4 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року, ч. 2 ст. 95 КК України та ч. 3 ст. 514 КПК України, суд приходить до переконання, що під поняттям «представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу», а також під поняттям «представник медичного закладу (лікар-психіатр), де тримається дана особа» потрібно розуміти не лише лікуючого лікаря, а й будь-якого уповноваженого в установленому законом порядку представника медичного закладу, де проходить лікування особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру. Більш того, суд зауважує на те, що безпосередня медична допомога у відповідному закладі пацієнту надається не лише лікуючим лікарем, а й іншими особами медичного персоналу.

Таким чином, суд розцінює доводи захисника ОСОБА_4 щодо неповноважності лікаря-психіатра ОСОБА_5 складати розглядувану заяву у якості неспроможних.

Крім того, захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав за неможливе розгляд заяви лікаря-психіатра за відсутності у суду історії хвороби ОСОБА_6 .

Оцінюючи вищенаведені доводи захисника ОСОБА_4 , суд зауважує на те, що в матеріалах особової справи ОСОБА_6 та, зокрема, у вищезгаданому висновку комісії лікарів-психіатрів № 763 від 25 липня 2017 року, які досліджені судом, містяться всі необхідні та достатні відомості щодо протікання хвороби ОСОБА_6 та заходів, вжитих з метою лікування останнього.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви лікаря-психіатра.

Вислухавши учасників процесу і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява лікаря-психіатра ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом та уявляє собою особливу небезпеку для оточуючих.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, суд -
У Х В А Л И В:

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2013 року, відносно ОСОБА_7 , 1988 року народження, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1