Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/68/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2018 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чабель, Сарненського району, Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 14 год. 00 хв. 09 лютого 2018 року до 14 год. 00 хв. 09 квітня 2018 року, без визначення розміру застави.
В С Т А Н О В И Л А:
Начальник СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області із клопотанням, яке погоджено із начальником Маловисківського відділу Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , в якому просив застосувати стосовно ОСОБА_8 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 09 лютого 2018 року за № 0000097, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2018 року вказане клопотання слідчого було задоволено і стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів. При цьому слідчий суддя також врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим, застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як застосування більш м`яких запобіжних заходів, на його думку, не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.
Захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 . В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та в судовому засіданні обставини того, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою, стороною обвинувачення не доведено, оскільки не доведено вагомість та достатність доказів підозри, відповідні обставини не обґрунтовані. Також на переконання апелянта стороною обвинувачення не доведено наявність заявлених у клопотанні ризиків. Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, що вказує на міцні соціальні зв`язки. Переховуватись від органів досудового розслідування чи суду він не збирається, оскільки в його ж інтересах довести свою непричетність до інкримінованого йому злочину. Обставини, які б свідчили, що він буде намагатись втекти від слідства чи суду стороною обвинувачення не наведено та в судовому засіданні не встановлено. Окрім цього, обставини, які б свідчили, що ОСОБА_8 чи за його проханням будь-які інші особи хоча б якимось чином впливають на учасників кримінального провадження стороною обвинувачення не наведено та в судовому засіданні не встановлено. Також, апелянт зазначає, що слідчим суддею формально зазначено наявність ризиків, оскільки слідчим та прокурором вказані ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчим суддею в кінці мотивувальної частини ухвали п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, жодним чином не обґрунтовувалась наявність ризику перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню. Кожен ризик окремо не досліджувався та не обґрунтовувався.
За наведених вище обставин, на переконання апелянта, ухвала слідчого судді має бути скасована, а в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.
Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги останнього, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали подання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Відповідно до частини 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, при розгляді клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, а також те, що матеріали подання містять дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно вплинути на свідків, інших підозрюваних. Про наявність вказаних ризиків свідчить той факт, що кримінальні правопорушення в яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, так як санкцією ч. 2 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років; санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років; санкцією ч. 3 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, що вказує на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, слід зазначити, що оскільки на даний час по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, а тому у разі застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на свідків, інших підозрюваних, так як кримінальні правопорушення, які інкримінуються останньому вчинені за попередньою змовою групою осіб.
При цьому, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, матеріалами клопотання не доведений, а тому слідчий суддя безпідставно послався в рішенні на наявність цього ризику.
Враховуючи те, що недоведеність одного ризику, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри та двох ризиків, не можуть вплинути на правильність прийнятого слідчим суддею рішення, колегія суддів вважає, що за таких обставин відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді.
Надуманими є апеляційні ствердження адвоката щодо необґрунтованості пред`явленої підозри.
Так, термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.
Надуманими та непідтвердженими належними доказами є посилання апелянта на недоведеність наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого і застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім цього, слідчий суддя, на переконання судової колегії, обґрунтовано не визначив розмір застави ОСОБА_8 , так як останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 289 КК України, які були вчинені із застосуванням насильства, а тому, з урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, в даному випадку слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , а тому ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, залишає без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 194, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Кіровоградської області,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2018 року про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4