УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Троянда» в особі директора Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Троянда» ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за №0000202 від 23.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Агрофірма «Троянда» в особі директора Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Троянда» ОСОБА_5 звернулось до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2017 у справі № 760/11590/17, а саме на:

-квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що розгляд клопотання про арешт майна було здійснено без повідомлення власника майна Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Троянда» (далі - ПрАТ «Агрофірма «Троянда»), тому воно було позбавлено можливості прийняти участь у розгляді клопотання та захистити свої інтереси.

Заявник посилався на те, що суд незаконно та необґрунтовано наклав арешт на дане майно як на доказ в кримінальному провадженні №0000202 від 23.03.2017, оскільки сама ухвала не містить будь-яких доказів та обґрунтованих підстав можливості віднесення даної квартири до речового доказу.
Окрім того наполягав на фактичному порушенні законних прав та інтересів винесеною ухвалою не тільки для заявника, але і для третіх осіб, оскільки в результаті укладення ряду договорів купівлі-продажу та переуступки, фактичним власником даного майна є інша особа, а заявник практично позбавлений можливості виконати свої зобов`язання перед нею.
За переконанням заявника під час винесення ухвали в рамках кримінального провадження №0000202 від 23.03.2017, слідчим суддею жодним чином не враховано та необґрунтовано співмірність втручання та порушення прав ПрАТ «Агрофірма «Троянда» з потребами досудового розслідування.
Виходячи з вищенаведеного, заявник стверджував, що Солом`янський районний суд м. Києва наклав арешт на майно без власника цього майна та його представників, чим порушив право ПрАТ «Агрофірма «Троянда»на участь у розгляді судом питання щодо накладення арешту на його майно та унеможливив викладення власних аргументів з цього приводу та надання документів, що повністю підтверджували б незаконність та необґрунтованість арешту.

На підставі викладеного скаржник просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 додатково акцентував, що в ухвалі слідчого судді відсутнє посилання на спрямовані накладеного арешту в частині виконуваних досудовим розслідуванням завдань, а тому просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Детектив у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що арешт було накладено у відповідності до ч. 4 ст. 170 КПК України, а саме: накладено арешт на майно підозрюваного за для забезпечення збереження речових доказів та наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Встановлено, що групою детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок досудового розслідування у якому 23.03.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202.

На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 14.07.2017 було накладено арешт на майно в рамках даного кримінального провадження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з даної ухвали слідчого судді від 14.07.2017, детектив звертався до суду з клопотанням з посиланням на те, що у слідства виникли підстави для застосування такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації.

Крім того, ухвала слідчого судді від 14.07.2017 обґрунтована тим, що наявні у справі письмові докази, на час вирішення клопотання, дають достатні підстави вважати, що вказані квартири відповідають критеріям ст..98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доках факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, а також підпадають під ознаки п.3 ч.1 ст.96-2 КК України, оскільки були предметом злочину та можуть підлягати спеціальній конфіскації.

Так, заявник, звертаючись до суду з клопотанням про зняття арешту з майна, посилався на те, що вказаний арешт є незаконним та необґрунтованим, оскільки, на його думку, будь-які підстави вважати, що арештоване майно в майбутньому підлягатиме спеціальній конфіскації, відсутні. Також, слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту, не отримав достатніх доказів від сторони обвинувачення про наявність передбачених законом підстав і необхідність накладення арешту на майно не тільки ПрАТ «Агрофірма «Троянда», а й фактично на майно належне на підставі договору відступлення прав та обов`язків за договором купівлі-продажу квартири від 09.02.2017 іншій особі, що є непропорційним завданням кримінального провадження і по суті унеможливлює розпорядження останніми своєю власністю та виконанням умов укладеного сторонами договору, на що слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.174 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України у випадках, передбачених пунктами 1 та 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України та з метою збереження речових доказів.

Імперативним правилом ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, серед іншого, одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

З матеріалів клопотання вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ПрАТ «Агрофірма «Троянда».
За умовами укладеного між ПрАТ «Агрофірма «Троянда» та Комунальним комерційним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-Інвест»» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) договору купівлі-продажу квартири (з розстроченням платежу) від 04.04.2016 квартира АДРЕСА_3 була продана останньому.
В подальшому дана квартира на підставі договору відступлення прав та обов`язків від 09.02.2017 була передана у власність ОСОБА_7 .
Беручи до уваги вищевикладене, а також пояснення сторін, слідчий суддя вважає арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2017 обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність обставин, на які посилається адвокат у своєму копотанні про скасування арешту майна, а тому підстави для подальшого його застосування не відпали, арешт накладено обґрунтовано, а в задоволенні клопотання необхідно відмовити в повному обсязі.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Троянда» в особі директора Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Троянда» ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за №0000202 від 23.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1