АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
справа № 615/1142/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
провадження № 11кп/790/597/14 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 20 березня 2014 року, -
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця , Харкова татарина, громадянина України, освіта вища, розлученого, не працюючого, реєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ., в силу ст. ) КК України не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, до чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
- На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком три роки та покладено обовязки, передбачены п. п. 3,4 ст. 76 КК України
Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишена попередня - особисте зобов`язання.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину інваліда 2007 року народження, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше засудженого 19.09.2000 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ст. 94 КК України до 3-х років позбавлення волі з відбуванням покарання в колонії -поселені на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2001 року звільнений від подальшого відбування покарання з застосуванням до нього ЗУ «Про амністію» від 05.07.2001 року, 26.04.2010 року Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області пред`явлено обвинувачення за ст. 190 ч. З КК України, триває судовий розгляд,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, до чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
- На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком три роки та покладено обовязки, передбачены п. п. 3,4 ст. 76 КК України
Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишена попередня - особисте зобов`язання.
Судом встановлено, що 07 квітня 2013 року близько 2 год. 50 хв. обвинувачені ОСОБА_8 . попередньою змовою у групі із ОСОБА_6 , маючи умисел на дкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливу мету, вчинили відкрите ікрадення чужого майна при слідуючих обставинах:
ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 , прибули в м. Валки вул. Шевченко, 15А на територію АЗС №5 ПП «Маршал» із ціллю розміняти грошову купюру номіналом 10 000 російських рублів 1993 року, яка вибула з обігу при цьому вирішили використати її як оплату за бензин, яким заправлять вищевказаний автомобіль ОСОБА_8 вийшов із автомобіля підійшов до каси і оператору ОСОБА_9 замови заправити повний бак бензином, при цьому надав дану купюру оператору. Помічник операторі АЗС ОСОБА_10 почав заправляти автомобіль, наповнив бак 39,95 літрів бензину марки А- 95.
Оператор ОСОБА_9 , якому для оплати за бензин ОСОБА_8 надав купюру 10 001 російських рублів, відмовився їх прийняти як розрахунок за бензин, вимагаючи при цьому провести оплату за бензин в гривнях.
ОСОБА_8 відійшов від каси, направився до автомобіля, повідомив оператору, що він принесе грошові кошти, гривні,візьме їх у водія автомобіля ОСОБА_6 .
Підійшовши до автомобіля, де за кермом знаходився ОСОБА_6 , ОСОБА_8 сів ві переднє пасажирське сидіння і автомобіль почав рухатися. Помічник оператора АЗС ОСОБА_10 знаходився поруч із автомобілем і намагався перешкодити водію проїхаті вперед. В цей час автомобіль проїхав в протилежну сторону (здав назад) і виїхав за територія АЗС №5 ПП «Маршал», не розрахувавшись в касі за бензин, який залито було в бак автомобіля.
Викраденим бензином марки А-95 в кількості 39,95 л. обвинувачені розпорядилися на власний розсуд.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 посить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити свій вирок, яким виправдати ОСОБА_6 .
При цьому зазначає, що в діях ОСОБА_6 не було складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 ґрунтуються на показах ОСОБА_8 , який обмовив ОСОБА_6 на ґрунті неприязнених стосунків, які склалися між ними.
Вказує, що від час проведення досудового розслідування ОСОБА_8 не повідомляв, що вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою з ОСОБА_6 .
Також зазначає, що ОСОБА_6 не мав умислу на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та не знав про наміри ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідача, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_7 які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Матеріали провадження свідчать про те, що суд провів судовий розгляд з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, вжив необхідних заходів для всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин справи, докази оцінив належним чином - відповідно до положень ст.64 КК України.
Зокрема, версія захисту ОСОБА_6 спростована дослідженими в судовому засіданні як окремо, так і в сукупності доказами:
-Показами обвинуваченого ОСОБА_8 , який пояснив, що, їх дії з ОСОБА_6 були сумісно сплановані, саме вони разом вирішили здійснити розмін грошової купюри 10 000 російський рублів, вчинивши дії шляхом заправлення автомобіля.
Коли касир АЗС відмовився отримати оплату за бензин російськими рублями, то ОСОБА_8 повідомив про це ОСОБА_6 , коли сів в автомобіль, і що оператор запропонував злити бензин. ОСОБА_6 різко почав рухатись, а працівник АЗС намагався їх зупинити, стояв поперед автомобіля, ОСОБА_6 здав автомобілем назад, а потім поїхав.
ОСОБА_8 повідомив, що на АЗС є камери відео спостереження, державний номер автомобіля відомий працівникам АЗС, але ОСОБА_6 на ці зауваження не реагував, продовжував рухатися в напрямку м. Харкова, знаючи достовірно про те, що не проведено оплату за бензин 07 квітня 2013 року .
- речовими доказами «Компакт-диск» із якого видно, як було проведено 07 квітня 2013 року заправку автомобіля, чи було проведено оплату за отриманий бензин, при яких обставинах автомобіль залишив АЗС;
-показами свідків свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що саме ОСОБА_6 знаходився за кермом автомобіля, коли він намагався перешкодити рухові цього автомобіля, по-скільки не було проведено оплату за бензин ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ; аналогічними показаннями оператора ОСОБА_9 ;
Із зазначеного відеозапису вбачається, що працівник АЗС №5 ПП «Маршал» знаходився поруч із автомобілем і намагався перешкодити водію проїхаті вперед.
В цей час автомобіль проїхав в протилежну сторону (здав назад) і виїхав за територія АЗС №5 ПП «Маршал».
Таким чином, висновки суду стосовно встановлених обставин, юридичної оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_6 , кваліфікації їх за ч.2 ст.186 КК України ґрунтуються на сукупності достовірних доказів, яких достатньо.
Сторона обвинувачення довела винуватість ОСОБА_6 поза розумним сумнівом.
Отже, постановлене судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його скасування, як цього вимагає апелянт, не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Валківського районного суду Харківської області від 20 березня 2014 року стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_8 - без змін.
Судді