Номер провадження: 11-сс/785/1558/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника ТОВ «Біір Проперті» - адвоката ОСОБА_8 ,

представника ТОВ «Мегас-Строй» - адвоката ОСОБА_9 ,

директора ТОВ «Мегас-Строй» - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргупредставника ТОВ «Біір Проперті» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.07.2017 року про накладення арешту на майно ТОВ «Біір Проперті»,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання генерального директора ТОВ «Мегас-Строй» ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000918 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК Українипро накладення арешту на майно, а саме: будинок готелю, загальною площею 768,5 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 2182 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-б, із забороною відчуження, переоформлення, перереєстрації даного майна у будь-який спосіб.

На вказане судове рішення представник ТОВ «Біір Проперті», - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій зазначив, що вважає його необґрунтованим, безпідставним, винесеним з порушенням вимог КПК Україниз таких підстав:

- порушивши вимоги п.п.1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя не врахував правову підставу для арешту майна та не перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, оскільки арешт майна накладався у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України (забезпечення цивільного позову);
- відповідно до приписів ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Отже, ОСОБА_10 , як представник цивільного позивача, мав право звернутись до слідчого судді із клопотання про арешт майна тільки з метою забезпечення цивільного позову, а з усіх інших підстав для накладення арешту з відповідним клопотанням повинен звертатись слідчий або прокурор;
- клопотання про арешт майна ТОВ «Мегас-Строй» подано з порушенням вимог ч. 3 ст. 171 КПК України, оскільки у клопотанні представника ТОВ «Мегас-Строй», як цивільного позивача, взагалі не вказано хто є підозрюваним, обвинуваченим у кримінальному провадженні або стосовно якої саме юридичної особи здійснюється кримінальне провадження;
- п. 4 ч. 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а ч. 6 ст. 174 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження;
Станом, як на 21 липня 2017 року, так і на теперішній час, жодна з посадових осіб ТОВ «Біір Проперті» не є у даному кримінальному провадженні ані підозрюваним, ані обвинуваченим, а також ТОВ «Біір Проперті» не несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, оскільки такі особи навіть не встановлені;
- слідчий суддя не врахував, що позовна заява ТОВ «Мегас-Строй» не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки у ній не зазначено: хто є підозрюваним чи обвинуваченим у справі і до кого заявлені позовні вимоги; хто несе відповідальність за шкоду завдану діями підозрюваного чи обвинуваченого, оскільки такі особи взагалі не встановлені; хто є цивільним відповідачем по справі і на підставі чого; обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до ТОВ «Біір Проперті»; відсутні посилання на будь-які докази, що підтверджують кожну із обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; на підставі чого ТОВ «Біір Поперті» має нести відповідальність за дії посадових осіб ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Прайм Одеса»;
- слідчий суддя не врахував, що відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а у матеріалах справи та клопотанні не наведено жодного доказу на підтвердження недобросовісності ТОВ «Біір Проперті», як набувача майна, оскільки ТОВ «Біір Проперті» не знало і не могло знати про наявність перешкод для вчинення правочину, в тому числі й про те, що продавець не мав права відчужувати майно, що свідчить про добросовісність його, як набувача. Окрім того, ТОВ «Мегас-Строй» ніколи не було власником земельної ділянки площею 2182 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-б, оскільки вона належить Одеській міській раді.
Посилаючись на наведені доводи, представник ТОВ «Біір Проперті» просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання представника ТОВ «Мегас-Строй» про накладення арешту на майно.

У запереченнях на апеляційну скаргу, директор ТОВ «Мегас-Строй» - ОСОБА_10 , представник ТОВ «Мегас-Строй» - адвоката ОСОБА_9 зазначили, що:

- ТОВ «Мегас-Строй» та ОСОБА_10 визнані потерпілими у даному кримінальному провадженні та ТОВ заявило позов про повернення йому майна, яке в даний час зареєстровано за ТОВ «Біір Проперті», у зв`язку з чим арешт майна необхідний для забезпечення збереження доказів та є підстави вважати, що майно може бути знищено, перепродано або перетворено;

- подане ТОВ «Мегас-Строй» клопотання відповідає вимогам ст. 170-172 КПК України та має на меті запобігання незаконного відчуження майна, яке є речовим доказом у справі, а також з метою подальшого відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином;

- ТОВ «Біір Проперті» ставить вимоги про скасування арешту на земельну ділянку площею 2182 кв.м розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-б, але вона належить Одеській міській раді, у зв`язку з чим такі вимоги повинна висувати саме міська рада;
- вирішуючи питання про добросовісність (недобросовісність) набувача нерухомого майна, необхідно враховувати не тільки його обізнаність про наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та угод з ним про право власності відчужувана майна, але і те, чи була проявлена розумна обачність при укладанні угоди і які заходи приймалися ним для з`ясування законності прав особи, що відчужує це майно;

- сам факт того, що ТОВ «Біір Проперті» не вивчало всі правовстановлюючі документи на нерухоме майно ТОВ «Прайм Одеса», не з`ясовувало всі підстави і обставини виникнення у продавця права власності та обставини, при яких майно продавалось, в тому числі за ціну нижчу, ніж ринкова, не з`ясувало те, що в витягу з інформаційної довідки держреєстру не зняті обтяження і іпотека ТОВ «Фінанс Траст Груп» на нерухоме майно свідчить про недобросовісність набувача;

- 20.02.2017 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000918 щодо дій ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Прайм Одеса»; 24.02.2017 року відкрито судове провадження у Господарському суді м. Одеси, справа №916/484/17; з 17.05.2011 року відкрито судове провадження у Приморському районному суді м. Одеси, справа №2/1522/8177/11.

У зв`язку з викладеним представники ТОВ «Мегас-Строй» просили відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, представника ТОВ «Біір Проперті» - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представника та директора ТОВ «Мегас-Строй» - які заперечували проти апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, відповідно до змісту клопотання представника ТОВ «Мегас-Строй» ОСОБА_10 , посадовими особами ТОВ «Прайм Одеса» та ТОВ «Біір Проперті» здійснене незаконне відчуження майна на користь ТОВ «Мегас-Строй», а саме, будинку готелю, загальною площею 768,5 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 2182 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-б.

За даним фактом розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Мегас-Строй» було власником нерухомого майна, яке розташовано в м. Одесі по вул. Приморська, 3-б, (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19631672 від 23.07.2008 року).
З інформаційної довідки з Державного реєстру №79657771 від 06.02.2017 р. заявнику стало відомо про те, що зазначене нерухоме майно зареєстровано на праві спільної часткової власності за ТОВ «Прайм Одеса», хоча ТОВ «Мегас-Строй» жодних договорів купівлі-продажу належного йому нерухомого майна не укладало ані з ТОВ «Прайм Одеса», ані з будь-якою іншою особою.
21.05.2007 р. між АБ «Факторіал-Банк» та ТОВ «Мегас-Строй» з метою забезпечення виконання зобов`язань боржника-фізичної особи перед АБ «Факторіал-Банк», що випливають з договору кредиту №001-в/47 від 17.05.2007 року, було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки виступило нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-б. На строк дії іпотечного договору предмет іпотеки залишався у володінні і користуванні іпотекодавця. Згідно іпотечного договору від 21.05.2007 р. для того, щоб задовольнити свої вимоги в позасудовому порядку, іпотекодержателю й відповідно будь-якому правонаступнику іпотекодержателя необхідно було укласти з іпотекодавцем окремі договори про задоволення вимог іпотекодержателя, які з ТОВ «Мегас-Строй» не укладались.
Право вимоги за договором кредиту від 17.05.2007 року та іпотечним договором від 21.05.2007 року неодноразово відступалось, адже правонаступником АБ «Факторіал-Банк» став ПУАТ «СЕБ банк», правонаступником, якого став ПАТ «Фідобанк», а ПАТ «Фідобанк» відступив право вимоги за кредитним та іпотечним договором ТОВ «Скай Кепітал», а ТОВ «Скай Кепітал» відступило право вимоги за цими договорами ТОВ «Фінанс Траст Груп».
Згідно інформаційної довідки №79657771 від 06.02.2017 року право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано лише за двома особами: за ТОВ «Мегас-Строй» та ТОВ «Прайм Одеса».
Заявник вважає, що ТОВ «Фінанс Траст Груп» незаконно здійснило продаж вказаного об`єкту нерухомості ТОВ «Прайм Одеса» без жодних правових підстав, оскільки іпотечний договір від 21.05.2007 року не містить відповідного застереження про задоволення прав іпотекодержателя, а окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, ТОВ «Мегас-Строй» ніколи ні з ким не укладало.
ТОВ «Прайм Одеса» 28.12.2016 р. придбало вказане нерухоме майно за двома окремими договорами купівлі-продажу, придбавши по ? частки предмету іпотеки за іпотечним договором від 21.05.2007 року, хоча в іпотеку ТОВ «Мегас-Строй» надавало цільний об`єкт нерухомості. Запис до Єдиного державного реєстру про проведення державної реєстрації юридичної особи - ТОВ «Прайм Одеса» внесено 22.12.2016 року, тобто за 5 днів до вчинення вказаних незаконних правочинів.
Надалі, ТОВ «Прайм Одеса» 07.03.2017 шляхом укладання, знову ж таки, двох окремих договорів купівлі-продажу, передало право власності на зазначений об`єкт нерухомості юридичній особі - ТОВ «Біір Проперті», згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №85572696 від 21.04.2017 року. При цьому, запис до Єдиного державного реєстру про проведення державної реєстрації юридичної особи - ТОВ «Біір Проперті», також здійснено напередодні вказаних правочинів, а саме - 22.02.2017 року.
Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, ч. 6 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Натомість, ч. 10 ст. 170 КПК України передбачає, щоа арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, у даному випадку, сторона кримінального провадженя, яка заявляє клопотання про накладення арешту на майно, має довести наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, чи обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Приписами ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Правовий аналіз змісту зазначених норм кримінального процесуального закону показує, що у кримінальному провадженніможе бути пред`явлений цивільний позов у разі заподіяння кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, майнової та/або моральної шкоди.
Разом з тим, зі змісту цивільного позову ТОВ «Мегас-Строй» випливає, що позивач просить визнати недійсними договори купівлі-продажу та витребування нерухомого майна - будинку готелю, загальною площею 768,5 кв.м., який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-б від ТОВ «Біір Проперті», але такі позовні вимоги суперечать засадам кримінального судочинства і не можуть розглядатися у кримінальному проваджені.
Позовна вимога про стягнення майнової шкоди «у визначеному розмірі» у цивільному позові ТОВ «Мегас-Строй» не мотивована і не підтверджена доказами, як у частині її розміру, так і у частині підстав її заподіяння.

За таких обставин, у даному випадку, цивільний позов не відповідає вимогам кримінального процесуального та цивільного процесуального законодавства, тому не може бути підставою для накладення арешту на майно, а, отже, доводи апеляційної скарги є обгрунтованими.

Доводи представників ТОВ «Мегас-Строй» про те, що оскільки майно - будинок готелю, загальною площею 768,5 кв.м., та земельна ділянка, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-б визнані речовими доказами у провадженні, тому на нього може бути накладений арешт не ґрунтуються на вимогах КПК України, оскільки із відповідним письмовим клопотанням щодо арешту майна, визнаного речовим доказом прокурор або слідчий до суду не звертались, що також підтвердив прокурор в суді апеляційної інстанції.
Слід зауважити, що наявність цивільного та господарського провадження між ТОВ «Мегас-Строй» та ТОВ «Біір Проперті» не може слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки такі заходи мають ґрунтуватись саме на вимогах кримінального процесуального законодавства.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи представників ТОВ «Мегас-Строй» про те, щоТОВ «Біір Проперті» не може ставити вимоги про скасування арешту на земельну ділянку площею 2182 кв.м розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-б, так як вона належить Одеській міській раді, оскільки ні в клопотанні про накладення арешту на майно, ні в позовній заяві ТОВ «Мегас-Строй» у якості учасника кримінального провадження одеську міську раду не залучало, а накладення арешту на земельну ділянку, відповідно до змісту оскаржуваної ухвали безпосередньо стосується інтересів апелянта.
Відповідно до приписів ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частиною третьою зазначеної норми закону передбачено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Як видно зі змісту клопотання цивільного позивача, воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки, на виконання зазначеної норми закону, цивільний позивач належним чином не мотивував своє клопотання та не навів докази, які його підтверджують.

Крім того, апеляційний суд враховує положення ст. 15 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, а саме суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:
1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 1 ГПК України визначено право на звернення до господарського суду, а саме підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Разом з тим, з доданої до клопотання копії позовної заяви ТОВ «Мегас-Строй» (а.п. 24-27) вбачається, що сторонами по справі, а саме позивачем та відповідачами визначені виключно юридичні особи, а також ставляться вимоги про визнання договорів недійсними, у зв`язку з чим такий позов не є цивільним у розумінні зазначених вище положень ЦПК України, поданий із порушенням підвідомчості справ та не відповідає вимогам, зазначеним у ст.. 128 КПК України, у зв`язку з чим не може розглядатись у рамках кримінального провадження.

Посилання представників ТОВ «Мегас-Строй» на те, що вони можуть в подальшому уточнити такий позов чи змінити його вимоги, є необґрунтованими, оскільки в даний час розглядається цивільний позов як підстава для заявлення клопотання в порядку вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, саме на час його подання.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона містить зміст клопотання цивільного позивача, посилання на ч. 1 ст. 98, ч. 1, 2, ст. 170, ч. 2 ст. 171, ст. 173 КПК України, але не містить жодного мотиву на обґрунтування судового рішення, тому ухвала є необґрунтованою, невмотивованою, а отже незаконною і підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Аналіз матеріалів провадження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, показав, що слідчим суддею, при розгляді клопотання, були допущені істотні порушення вимог КПК України, які унеможливили постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді не відповідає наведеним вище вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання ТОВ «Мегас-Строй»необхідно відмовити.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Біір Проперті» - адвоката ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.07.2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання генерального директора ТОВ «Мегас-Строй» ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000918 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК Українипро накладення арешту на майно, а саме: будинок готелю, загальною площею 768,5 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 2182 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 3-Б, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4