В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.02.2018 Справа №607/17000/17

Провадження №1-кп/607/320/2018

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003328 від 11 жовтня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-27 вересня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-24 лютого 2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 305, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 на початку червня 2017 року у нічний час, який перебував по вул. Винниченка в м. Тернополі виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна на початку червня 2017 року в нічний час ОСОБА_3 перебуваючи біля будинку №11 по вул. Винниченка в м. Тернополі зайшов в під`їзд вказаного будинку, де на першому поверсі побачив велосипед марки Shockwave сірого

кольору. В подальшому переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, таємно викрав велосипед торгової марки Shockwave сірого кольору вартістю 2750 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_3 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2750 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, доповнити нічого не може. У вчиненому він щиро розкаюється, відшкодував потерпілому задану шкоду, просить суд суворо його не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним своєї вини у вчиненому, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання немає. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про застосувати до нього вимоги Закону України «Про амністію у 2016 році».

Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин в силу ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 грудня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, на обвинуваченого не розповсюджуються обмеження, передбачені у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», що, в сукупності, є підставою для звільнення від відбування покарання, призначеного ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1 вказаного закону.

Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом за даним вироком покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази, а саме велосипед марки «Shockwave» сірого кольору, який згідно постанови про визнання речей доказами від 15 жовтня 2017 року та квитанції №009367 зданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області повернути потерпілому ОСОБА_8 , до набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддяОСОБА_1