Справа № 464/4532/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1100/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст. 286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року,
в с т а н о в и л а :

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 31.01.2017 року, близько 21.00 год., керуючи автомобілем марки «Daimler Chrysler», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись ним по проїзній частині на пр. Червоної Калини від вул. Хуторівка в напрямку вул. Сихівської у м. Львові, навпроти перехрестя з вул. Гн.Хоткевича, неподалік від супермаркету «Арсен», порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р. із змінами та доповненнями відповідно до постанови КМУ № 136 від 06.03.2013 р., а саме: Р.1 п.1.5; Р.2 п.п.2.3б, 2.3д, Р.12 п. 12.3, Р.18 п.18.1, які виразились в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на який в цей час зліва на право вийшла пішохід ОСОБА_8 , не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки, тим самим створив перешкоду в русі пішоходу та здійснив наїзд на неї, завдавши тяжких тілесних ушкоджень. Зокрема, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливу на голові, перелому кісток склепіння та основи черепу справа, крововиливів під тверду та в м`яку мозкові оболонки, забою головного мозку.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України просить звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки. В решті вирок просить залити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд першої інстанції у резолютивній частині вироку не вказав про звільнення обвинуваченої від основного покарання, зазначивши, що ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки, тим самим звільнивши останнього від основного та додаткового покарання.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілої, яка покладається на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюється.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначив йому покарання 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції у резолютивній частині вироку не вказав про звільнення обвинуваченого від основного покарання, тим самим звільнивши останнього від основного та додаткового покарання, то такі не заслуговують на увагу.

Так, частиною 1 ст. 75 КК України чітко передбачено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням допускається тільки при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк п`ять років чи менше.

Таким чином, даний вид звільнення від відбування покарання не може бути застосований до інших видів покарань, не передбачених ст. 75 КК України.

Тому звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в контексті ст. 75 КК України не допускається.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, виходив з вимог ч.1 ст. 75 КК України. Крім того, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції про це чітко зазначив, вказавши, що ОСОБА_6 слід звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними.

Оскільки апеляційні вимоги прокурора про ухвалення апеляційним судом нового вироку не грунтуються на вимогах закону, тому до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4