Справа № 755/8667/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ "19" вересня 2017 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Дніпровським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, судом на обговорення учасників кримінального провадження було поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
У судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, прокурор зазначила, що обвинувачений перебував у розшуку, що свідчить про його намір ухилятись від суду.
Захисники заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт чи особисте зобовязання.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушень, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відсутні.
Вирішуючи питання продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд крім цього враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.
Керуючись ст.ст. ст. ст. 177-178, 199, 331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 днів, тобто до 17 листопада 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя