Справа № 442/4945/16-к
Провадження № 1-кп/456/29/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002376 від 10.10.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , із середньою освітою, пенсіонерки, вдови, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2014 року, з яким обвинувачена ОСОБА_4 ознайомилася та яке отримала під розписку, її зобов`язано розгородити самовільно зайняту дорогу загального користування, передбачену у викопіюванні з проекту планування і забудови села Михайлевичі, виготовленому в 1973 році Львівским філіалом республіканського проектного інституту по землевпорядкуванню Укрземпроект, та ліквідувати вигрібну яму по вулиці Шевченка поруч з будинком АДРЕСА_1 . Для виконання даного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом скеровано виконавчий лист у виконавчу службу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, так як обвинувачена ОСОБА_4 добровільно рішення суду не виконувала. 07.08.2014 року державним виконавцем ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 4428692, яку скеровано боржнику ОСОБА_4 та надано 10 днів для добровільного виконання. В наданий для добровільного виконання рішення термін остання рішення суду не виконала, про що складено акт державного виконавця від 18.08.2014 року та 21.08.2014 року накладено штраф у розмірі 170 грн. 28.08.2014 року державним виконавцем встановлено, що обвинуваченою ОСОБА_4 рішення суду не виконано, а саме : не знесено огорожу та не ліквідовано вигрібну яму, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 340 грн. 25.09.2014 року на адресу ОСОБА_4 скеровано попередження про кримінальну відповідальність в разі умисного невиконання рішення суду. Однак, ОСОБА_4 в період з 25.09.2014 року по 28.07.2015 року, достовірно знаючи про рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року та маючи можливість щодо його виконання, безпідставно, умисно не виконала вказане рішення суду, не розгородивши самовільно зайняту дорогу загального користування та не ліквідувавши вигрібну яму поруч з будинком АДРЕСА_1 .
В ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, визнала частково. Суду пояснила, що дійсно 24.06.2014 року Апеляційним судом Львівської області ухвалено рішення, яким зобов`язано її розгородити дорогу загального користування та ліквідувати вигрібну яму. Однак, дане рішення вона не виконала, так як воно було їй незрозумілим, у зв`язку з чим вона зверталася до суду із заявою про його роз`яснення. Не заперечила того, що неодноразово повідомлялася державними виконавцями про необхідність виконання судового рішення, ліквідації вигрібної ями та звільнення дороги загального користування, двічі державним виконавцем на неї накладалися штрафи за невиконання судового рішення, яке вона мотивувала своєю необізнаністю щодо способу його виконання. Визнає, що не вжила всіх заходів щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та просить застосувати до неї п. г ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільнивши її від відбування покарання, так як вона є особою пенсійного віку.
Незважаючи на часткове визнання свої вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_4 доводиться наступними доказами у справі:
показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні показав, що 24.06.2014 року Апеляційним судом Львівської області ухвалено рішення, яким зобов`язано ОСОБА_4 розгородити самовільно зайняту дорогу загального користування та ліквідувати вигрібну яму біля будинку АДРЕСА_1 . Добровільно ОСОБА_4 вказане рішення не виконала, оскільки ще під час його проголошення заявила, що дороги загального користування не було і не буде, а тому рішення суду вона не виконуватиме. Під час примусового виконання рішення були присутні працівники міліції, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 перешкоджала його виконанню;
показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала, що з 2007 року по жовтень 2015 року працювала начальником ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, на виконанні якого перебувало рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року, яким зобов`язано обвинувачену ОСОБА_4 розгородити самовільно зайняту дорогу загального користування та ліквідувати вигрібну яму біля будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що обвинувачена добровільно не виконувала зазначеного рішення суду, особисто попереджала її про кримінальну відповідальність, передбачену за невиконання судового рішення. В подальшому у зв`язку з невиконанням обвинуваченою без поважних причин у встановлений законом строк судового рішення, що зобов`язувало боржника (обвинувачену) виконати певні дії, державним виконавцем винесено постанову про накладення на обвинувачену штрафу. У зв`язку з повторним невиконанням судового рішення обвинуваченою без поважних причин повторно накладено на неї штраф у подвійному розмірі. Всі ці обставини в своїй сукупності щодо невиконання боржником ОСОБА_4 судового рішення стали підставою для державного виконавця звернутися до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, яке вона погодила як начальник відділу;
показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав, що працював державним виконавцем у відділі ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції та в нього на виконанні перебувало рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року, яким зобов`язано обвинувачену ОСОБА_4 розгородити самовільно зайняту дорогу загального користування та ліквідувати вигрібну яму біля будинку АДРЕСА_1 . Обвинувачена ОСОБА_4 відмовлялася добровільно виконати судове рішення, мотивуючи свою відмову виконати його відсутністю дороги загального користування як такої. Під час примусового виконання рішення були залучені працівники міліції. Металевий паркан, встановлений на дорозі загального користування, зрізали болгаркою. У зв`язку з тим, що обвинувачена добровільно не виконувала рішення суду, державний виконавець ОСОБА_7 звертався до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності;
показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що працює державним виконавцем відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції та в нього на виконанні перебувало рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року, яким зобов`язано обвинувачену ОСОБА_4 розгородити самовільно зайняту дорогу загального користування та ліквідувати вигрібну яму біля будинку АДРЕСА_1 . Обвинувачена ОСОБА_4 приходила до нього на прийом та заявляла, що ліквідовувати вигрібну яму біля будинку АДРЕСА_1 не буде, оскільки там ніколи не було дороги загального користування. У зв`язку з тим, що обвинувачена добровільно не виконувала зазначеного рішення суду, складав акт про його невиконання в частині ліквідації вигрібної ями. В подальшому, у зв`язку з невиконанням обвинуваченою без поважних причин у встановлений законом строк судового рішення, що зобов`язувало боржника виконати певні дії, ним як державним виконавцем винесено постанови про накладення на обвинувачену штрафу в розмірі 170 грн. та 340 грн. у зв`язку з повторним невиконанням судового рішення. 15.07.2015 року рішення суду виконано в повному обсязі державною виконавчою службою шляхом демонтажу вигрібної ями;
рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року, яким зобов`язано ОСОБА_4 розгородити самовільно зайняту дорогу загального користування, передбачену у викопіюванні з проекту планування і забудови села Михайлевичі, виготовленому в 1973 році Львівским філіалом республіканського проектного інституту по землевпорядкуванню Укрземпроект, та ліквідувати вигрібну яму по вулиці Шевченка поруч з будинком АДРЕСА_1 ;
ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.07.2015 року, якою відмовлено представнику ОСОБА_4 в роз`ясненні рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року;
поданням державного виконавця відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року, яке набрало законної сили;
постановою державного виконавця відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 від 07.08.2014 року про відкриття виконавчого провадження та надання терміну для добровільного виконання виконавчого документу;
актами державного виконавця відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 від 18.08.2014 року, 28.08.2014 року, якими підтверджується невиконання рішення суду;
попередженням державного виконавця відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 від 25.09.2014 року, яким ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 382 КК України;
актом державного виконавця ОСОБА_9 від 03.02.2015 року, яким встановлено, що рішення суду в частині розгородження дороги загального користування виконано державним виконавцем шляхом зрізання металевої огорожі за допомогою болгарки в присутності понятих, працівників поліції, стягувача, боржника, в частині ліквідації вигрібної ями не виконано у зв`язку з відсутністю техніки;
актами державного виконавця відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_10 від 22.05.2015 року, 02.06.2015 року, якими підтверджується невиконання рішення суду в частині ліквідації вигрібної ями;
постановами державного виконавця відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_10 від 25.05.2015 року, 05.06.2015 року про накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду;
матеріалами виконавчих проваджень № 44286492 та № 47564492 з виконання виконавчого листа № 442/5622/13-ц від 16.07.2014 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, якими підтверджуються обставини невиконання без поважних причин ОСОБА_4 рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року.
Предметом кримінального правопорушення за ст. 382 ч.1 КК України є судовий акт органів правосуддя (вирок, рішення, ухвала, постанова), який набрав законної сили і був постановлений з будь-якої категорії судових справ (кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних), будь-яким судом (загальним чи спеціалізованим) та будь-якою інстанцією (першою, апеляційною чи касаційною). Суб`єкт вказаного кримінального правопорушення є загальний.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується прямим умислом. Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, є формальним, а його об`єктивна сторона вичерпується діянням, з моменту вчинення якого кримінальне правопорушення визнається закінченим і яке полягає у невиконанні судового рішення або в перешкоджанні його виконанню. З моменту невиконання судового рішення кримінальне правопорушення набуває триваючого характеру.
Невиконання судового рішення полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання особи виконати судове рішення. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.
Для наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, не потрібно, щоб невиконання судового рішення було злісним. Кримінальне правопорушення є закінченим з моменту відмови виконати судове рішення (з початку ухилення від виконання судового рішення), або з моменту перешкоджання його виконанню. Для визначення моменту закінчення цього кримінального правопорушення важливим є встановлення моменту надходження судового рішення до особи, яка повинна його виконувати, і строку виконання судового рішення, який встановлено законом або судом.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винність обвинуваченої доведеною. Вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки вона умисно не виконала рішення суду, що набрало законної сили.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченої в частині того, що остання не виконувала судового рішення з поважних причин, а саме, через складнощі в розумінні його змісту та способу його виконання, оскільки невиконання нею рішення суду мало місце протягом тривалого періоду часу (близько 1 року), оцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення кримінального правопорушення з метою недоведення такої обов`язкової ознаки складу даного злочину як прямий умисел на його вчинення.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотиви, а також те, що обвинувачена є особою пенсійного віку, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судима, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченій, по справі не встановлено.
Беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIII встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.
Відповідно до п. г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Обмежень щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбаченої ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Судом роз`яснено обвинуваченій наслідки застосування амністії, а саме те, що в подальшому протягом останніх десяти років амністія до неї не може бути застосована.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченої амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Процесуальних витрат у справі немає.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду за його заявою.
Керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, Законом України "Про амністію у 2016 році", суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень на підставі п. г) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1