Справа №639/5228/17
Провадження №1-кс/639/1601/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ув`язненого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ув`язненого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконність його утримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань №27», -

ВСТАНОВИВ:
08.09.2017 року ув`язненого ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій в порядку вимог ст.206 КПК України просить визнати незаконним його тримання під вартою умовах ХУВП №27 м. Харкова без відповідних правових підстав та негайно звільнити його з-під варти.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_4 зазначає, що з 02.09.2017 року він знаходиться в Харківській УВП №27, із мірою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі вироку суду від 07.08.2017 року, який не набрав законної сили, оскільки на нього ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу, що на теперішній час не розглянута апеляційним судом.

Так, ОСОБА_4 вказує, що набрання вироком законної сили є обов`язковою умовою для його виконання, оскільки тільки вирок, що набрав законної сили є підставою для відбування кримінального покарання та виконання усіх рішень суду, що викладенні у вироку.

В судовому засіданні ув`язнений ОСОБА_4 та його захисник підтримали вимоги скарги, просили її задовольнити за наведених вище обставин.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, оскільки на даний час наявне судове рішення, на підставі якого ОСОБА_4 тримається під вартою, що відповідно свідчить про необґрунтованість поданої скарги.

Представник Харківської УВП №27 у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив відмовити у задоволенні поданої скарги.

Вислухавши думку прокурора, ув`язненого, захисника, дослідивши зміст поданої скарги про незаконність утримання особи під вартою, матеріали судової та особової справ, надані докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В подальшому ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова дія такого запобіжного заходу продовжувалася.

Так, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.08.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбуття покарання визначено рахувати з 25.12.2015 року. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишено у виді тримання під вартою та продовжено до набрання вироком законної сили. На теперішній час вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова не набрав законної сили.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ч 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться запобіжні заходи. При цьому, дія запобіжного заходу у відношенні особи, щодо якої винесено обвинувальний вирок, може бути обрано та продовжено судом до моменту набрання судовим рішенням законної сили, тобто не обмежується визначеним строком застосування.

Як вбачається із резолютивної частини вироку від 07.08.2017 року, суд залишив раніше обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжив його до набрання вироком законної сили.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України наводиться визначення терміну судового провадження, котрим є кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Таким чином судове провадження у суді першої інстанції закінчується проголошенням судового рішення, що відповідає змісту Розділу ІV КПК України.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» від 01.02.2015 року, під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили. Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення. При цьому, якщо питання про доцільність та обґрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції може переглянути доцільність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Якщо за наслідками апеляційного провадження суд апеляційної інстанції скасовує вирок, призначаючи новий розгляд справи, він повинен вирішити питання щодо подальшого застосування запобіжного заходу для направлення матеріалів до суду першої інстанції.

Оскільки при постановленні вироку судом першої інстанції прийняте рішення щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , тому дія тримання під вартою у відношення ув`язненого є обраною до набранням вироком законної сили.

Виходячи із вищевикладених обставин, доводи скарги ОСОБА_4 щодо незаконності утримання його під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеної скарги, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 206, 369-372, 375, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на незаконність його утримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань №27» відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1