Справа №475/116/18 05.04.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000024, за апеляційними скаргами прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2018 року, стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Доманівка, Миколаївської області, громадянина України, раніше не судимого, працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

-якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України - повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисник ОСОБА_6
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу суду змінити. Крім вказаних в ухвалі, серед підстав повернення обвинувального акту прокурору зазначити також продовження строків розслідування не уповноваженою особою та направлення обвинувального акту в суд поза межами граничного строку досудового розслідування. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 09.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України, - повернуто прокурору, для усунення порушень вимог КПК України.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор вважає висновки суду невірними та вказує, що обвинувальний акт містить окрему частину, яка визначена як «формулювання обвинувачення» та викладена безпосередньо після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Зазначає, що склад злочину, описаний у диспозиції ч.1 ст. 366 КК України, є формальним, і злочин визнається закінченим з моменту вчинення однієї з зазначених у ній дій, незалежно від того, чи спричинили ці дії які-небудь наслідки і чи був використаний підроблений документ.

Пояснює, що у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 виконує організаційно-розпорядчі функції, а відтак є службовою особою, а також матеріально відповідальною особою, незважаючи на вимоги законодавчих актів та локальних нормативно правових актів, ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив кримінальні правопорушення, обставини вчинення яких викладені і обвинувальному акті.

Зауважує, що у ході досудового розслідування до слідчого надійшла заява Доманівської районної державної адміністрації про надання згоди на залучення до кримінального провадження як потерпілого та визначено представником потерпілого начальника відділу освіти Доманівської РДА ОСОБА_10 . Таким чином, представник потерпілого у даному кримінальному провадженні не призначений органом досудового розслідування, а залучений у встановленому КПК порядку.

Вважає, що не відповідають дійсності висновки суду щодо того, що з обвинувального акту не вбачається, які саме службові обов`язки використав ОСОБА_7 всупереч службі, та пояснює, що в обвинувальному акті міститься посилання на посадові обов`язки ОСОБА_7 , які визначені його посадовою інструкцією, що є локальним нормативно-правовим актом виданим директором ЗОШ.

Крім того, апелянт вказує, що Доманівську районну державну адміністрацію залучено як потерпілого у даному кримінальну провадженні, а тому збитки в сумі 409 841грн завдані державі в особі Доманівської РДА.

Звертає увагу, що ч.1 ст. 364 КК України чітко вказує на визначення зловживання владою або службовим становищем, та включає в себе мету отримання неправомірної вигоди, що входить до складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, та не підлягає її окремому викладенню в обвинувальному акті, а також не підлягає зазначенню особи в інтересах якої отримано неправомірну вигоду.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи висновки суду, щодо необхідності повернення обвинувального акту, вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та є недостатньо вмотивованою, а тому підлягає зміні.

Зазначає, що строки розслідування продовжені не уповноваженою особою, а саме керівником місцевої прокуратури, ОСОБА_11 , при цьому останній не вказаний, як особа, яка здійснювала процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000024, оскільки відповідно до п. 276 розділу 1 реєстру та обвинувального акту процесуальними керівниками у справі є ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 .

На думку сторони захисту, керівник місцевої прокуратури не мав повноважень процесуального керівника, оскільки рішення щодо визначення його особою, яка здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, не приймалось, інформація до Єдиного реєстру досудового розслідування не вносилась.

Вказує, що направлення обвинувального акту в суд фактично поза межами граничного строку досудового слідства унеможливлює його розгляд та не дозволяє прийняти іншого рішення ніж його повернення прокурору.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Доманівського районного суду Миколаївської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 09.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч 1 ст.366 КК України.
Так, у обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що працюючи завгоспом комунальної установи Доманівського РНВК "Доманівська ЗОШ- I-III ступенів № 1 - Центр дитячої та юнацької творчості" , виконуючи організаційно-розпорядчі функції, а відтак є службовою особою, а також матеріально відповідальною особою, у неустановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, зловживаючи своїм службовим становищем діючи в інтересах третіх осіб вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, якими є видаткові накладні № 57 від 19.12.2016р., № 56 від 19.12.2016р., № 55 від 19.12.2016р.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченому ч. 1 ст.366 КК України, а саме: внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Достовірно знаючи, що матеріальні цінності не поставлено, шляхом зловживання службовим становищем, ОСОБА_7 , передав вищезазначені накладні для оплати в бухгалтерію Доманівського РНВК, що стало підставою для бухгалтера для перерахунку коштів на рахунок ФОП " ОСОБА_14 "
Крім того, ОСОБА_7 з метою приховування результатів попередньої злочинної діяльності, перебуваючи у складському приміщенні Доманівського РНВК, ввів в оману членів інвентарізаційної комісії щодо фактичної наявності предметів обладнання, які не були поставлені, вказавши при цьому на матеріальні цінності, які не були предметами договорів № 55,56,57.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної чи юридичної особи використання службовою особою становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави.
Повертаючи обвинувальний акт суддя зазначив, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення тобто обставин, які, відповідно до вимог ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.
Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Із вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як слідує із тексту обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що працюючи завгоспом комунальної установи Доманівського РНВК " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", виконуючи організаційно-розпорядчі функції, а відтак є службовою особою, а також матеріально відповідальною особою, у неустановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, зловживаючи своїм службовим становищем діючи в інтересах третіх осіб вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, якими є видаткові накладні № 57 від 19.12.2016р., № 56 від 19.12.2016р., № 55 від 19.12.2016р.
Достовірно знаючи, що матеріальні цінності не поставлено, шляхом зловживання службовим становищем, ОСОБА_7 , передав вищезазначені накладні для оплати в бухгалтерію Доманівського РНВК, що стало підставою для бухгалтера для перерахунку коштів на рахунок ФОП " ОСОБА_14 "
Крім того, ОСОБА_7 з метою приховування результатів попередньої злочинної діяльності, перебуваючи у складському приміщенні Доманівського РНВК, ввів в оману членів інвентарізаційної комісії щодо фактичної наявності предметів обладнання, які не були поставлені, вказавши при цьому на матеріальні цінності, які не були предметами договорів № 55,56,57.
Обставини встановлені в ході досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті визначають одну з об`єктивних сторін кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, а саме, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, та об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної чи юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави.
Апеляційний суд вважає, що посилання суду першої інстанції на той факт, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , а саме те, що з обвинувального акту не вбачається які саме службові обов`язки обвинувачений використав всупереч інтересам служби, не зазначено кому і в якому розмірі спричинено істотна шкода та в чому полягають тяжкі наслідки, є безпідставними. На думку апеляційного суду, слідчий при формулюванні фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, та правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, дотримався вказаних вимог закону, зазначивши час, місце, спосіб, форму вини обвинуваченого, його мотиви та мету, з посиланням на конкретні дії в межах здобутих доказів, інші обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення в тому обсязі, в якому вони були ним встановлені під час досудового розслідування, обвинувачення сформульовано достатньо конкретно, зрозуміло, яке саме діяння інкриміновано обвинуваченому, їх правова кваліфікація.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.
Спрямований до суду обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_7 злочинів. В обвинувальному акті вказано, які саме службові обов`язки використав ОСОБА_7 всупереч служби та міститься посилання на посадові обов`язки ОСОБА_7 , які визначені його посадовою інструкцією.
А тому висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими.
Щодо висновку суду про незрозумілість чим саме порушено право Доманівської РДА, апеляційний суд погоджується із доводами прокурора та вважає такі висновки суду передчасними, оскільки в підготовчому судовому засіданні суд не вправі був досліджувати докази та давати їм оцінку.
За такого, при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. А тому доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Разом з тим, доводи захисника ОСОБА_6 про невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону в зв`язку з продовженням строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні неуповноваженою особою є неприйнятними. Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції що оцінку такому процесуальному документу, як постанова про продовження строку досудового розслідування , суд може дати лише під час розгляду справи по суті, це питання не є предметом розгляду суду під час підготовчого засідання. За такого, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.376, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2018 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді