Справа № 473/4006/17
Номер провадження 1-в/473/452/2017
УХВАЛА
іменем України
"04" грудня 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції заяву захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кузнецово Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрований та до відбування покарання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений 06.12.2016 року Кіровоградським районним судом за ч.1 ст.121 КК України до 7-ми років позбавлення волі; відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 попереднє ув`язнення з 23.08.2015 року до набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року змінено в частині призначення покарання, ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.1 ст.121 КК України до 5-ти років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2017 року до суду надійшла заява захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Вознесенській ВК №72» про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення. Так, захисник вказав, що ОСОБА_5 позитивно характеризується, а тому заслуговує на застосування пільги, що передбачена ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подане захисником клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_6 до суду не з`явився, засуджений не наполягав на його участі, а тому оскільки участь захисника в даному провадженні не є обов`язковою, суд із врахуванням положень ч.5 ст.539 КПК України прийняв рішення про розгляд провадження у відсутності захисника.

Прокурор та представник Державної установи «Вознесенської ВК №72» заперечували проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання. Так, представник ДУ «Вознесенська ВК-72» зазначив, що засуджений ОСОБА_5 за період відбуття покарання в ДУ «Вознесенській ВК-72» не довів свого виправлення, він не виявляє бажання працювати, не має заохочень, не приймає участь у суспільно-корисному житті, хоча із ним проводиться відповідна роз`яснювальна робота, а тому адміністрація колонії вважає, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом було встановлено наступне.

ОСОБА_5 був засуджений 06.12.2016 року Кіровоградським районним судом за ч.1 ст.121 КК України до 7-ми років позбавлення волі; відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк перебування в установах попереднього ув`язнення з 23.08.2015 року до набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року змінено в частині призначення покарання, ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.1 ст.121 КК України до 5-ти років позбавлення волі.

Згідно із характеристикою від 27.11.2017 року, яка надана представником ВК №72, початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 23.08.2015 року, кінець відбування строку 31.08.2018 року. З 25.09.2017 року засуджений відбуває покарання у ДУ «Вознесенська ВК-72», за період відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не має. 24.10.2017 року засуджений розглядався на комісії відповідно до ст.ст.81, 82 КК України. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку із тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

У майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє, дотримується норм, які визначають порядок умов відбування покарання та розпорядок дня установи, але потребує постійного контролю з боку адміністрації установи.

Участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає, веде пасивний та аморальний спосіб життя. Повністю визнає себе винним у скоєному.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання не має ні стягнень, ні заохочень.

Вирішуючи заяву захисника засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом і за клопотанням засудженого, його захисника.

Згідно положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Стаття 6 в ч.1 та ч.3 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Таким чином, аналіз положень ст.6 КВК та ст.81 КК України свідчить про те, що єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Оскільки засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований через небажання працювати, участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає, що свідчить про те, що засуджений не довів своє виправлення, тому до останнього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Право на подачу засудженим ОСОБА_5 повторного клопотання про умовно-дострокове звільнення - виникає у засудженого. починаючи з 04.12.2018 року, оскільки ч.7 ст.154 КВК України передбачено, що у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову. Аналогічна норма міститься й в ч.7 ст.539 КПК України.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: підпис ОСОБА_1

згідно оригіналу

Суддя: