Ухвала
Іменем України
27 грудня 2017 р.

м. Київ
провадження № 51-126 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду другої палати:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року, якою вирок місцевого суду залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_5 , в якій просить скасувати ці судові рішення та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Захисник зазначає, що досудове розслідування та судовий розгляд у суді першої інстанції були проведені неповно, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а в основу вироку місцевий суд поклав непослідовні та суперечливі докази, які є недопустимими.

Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Усупереч наведених положень, захисник у своїй касаційній скарзі не наводить обґрунтування щодо незаконності чи необґрунтованості рішень судів першої та апеляційної інстанцій з наведених підстав, передбачених ст. 438 КПК України, не вказує, які саме вимоги матеріального або процесуального права порушені цими судами. За змістом скарги захисник посилається на недопустимість ряду доказів у справі, однак не обґрунтовує, у чому саме полягає недотримання судом вимог ст. 94 КПК України при їх оцінці та по суті не погоджується з оцінкою доказів судом першої інстанції.

Крім того, касаційна скарга взагалі не містить доводів щодо порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, у ній відсутні обґрунтовані доводи щодо незаконності ухвали цього суду та невідповідності її вимогам ст. 419 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Разом із тим, як убачається зі змісту касаційної скарги захисник ОСОБА_4 посилається на неповноту досудового розслідування й судового розгляду справи та не погоджується із встановленими судом фактичними обставинами, що відповідно до наведених положень закону не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Так суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданих обґрунтувань перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 427 цього Кодексу якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак, захисник цих вимог не дотримався.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд вважає за необхідне залишити скаргу захисника ОСОБА_4 без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання ним копії цієї ухвали (захисник має підтвердити, що не пропустив такого строку при повторному зверненні до суду).

З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3