Справа № 301/1390/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.12.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2017 року, яким
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Мідяниця Іршавського району Закарпатської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2(два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить новий злочин. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст..100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 28 травня 2017 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в денну пору доби, в суху погоду, по Центральній вулиці в с. Богаревиця Іршавського району Закарпатської області, проявивши неуважність, а саме не стежачи за дорожньою обстановкою та нереагуючі на її зміну, при цьому не вибрав для даної дорожньої обстановки безпечну швидкість допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який на момент наїзду згідно висновку судово-медичного експерта №998 від 06.06.2017 р. перебував в тяжкому ступені алкогольного сп`яніння і почав його зупиняти, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травматична екстракція 32 зуба, ділянка осаднення шкірних покривів лобного горба справа, садно шкірних покривів лобної ділянки справа, садна шкірних покривів лобної ділянки зліва, синець шкірних покривів навколоочної ділянки справа з поширенням на праву скроневу ділянку, садно шкірних покривів щічної ділянки справа, садно шкірних покривів ділянки лівого крила носа з поширенням на кінчик носа, на його поверхні рвана рана лівого крила носа, синець шкірних покривів лобної ділянки зліва волосистої частини голови, синці шкірних покривів ділянки правого ліктьового згину по внутрішній поверхні, з крапковими саднами на поверхні за ходом вен, садно шкірних покривів ділянки ліктьового суглобу справа, по задній поверхні, синець шкірних покривів середньої третини правого передпліччя по зовнішній поверхні, на його поверхні садна шкірних покривів, рана шкірних покривів ділянки правого промене-зап`ясткового суглобу по зовнішній поверхні, садна шкірних покривів тильної поверхні правої кисті, припухлість м`яких тканин тильної поверхні правої кисті на рівні 2,3.4,5 п`ясткових кісток, припухлість м`яких тканин на всьому протязі лівої кисті, синець шкірних покривів ділянки колінного суглобу зліва по передній поверхні, на його поверхні садна шкірних покривів, садна шкірних покривів по передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, синець шкірних покривів нижньої третини лівої гомілки по зовнішній поверхні, рана шкірних покривів середньої третини правої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, припухлість м`яких тканин поперекової ділянки більше справа, між лівою прихребтовою та правою лопатковою лініями, на поверхні припухлості синець шкірних покривів з садном шкірних покривів на поверхні, синець шкірних покривів ділянки великого вертлюга справа, на його поверхні ділянка осаднення, синець шкірних покривів середньої третини правого стегна по задній поверхні, на його поверхні садно шкірних покривів, синець шкірних покривів середньої третини лівого стегна по задньо-зовнішній поверхні, синці шкірних покривів нижньої третини лівого стегна по задній поверхні, синець шкірних покривів ділянки лівого гомілково-ступневого суглобу по задній поверхні, на його поверхні рана шкірних покривів, синець шкірних покривів на всьому протязі лівої вушної мушлі, крововилив по задній поверхні тіла грудини на всьому протязі, крововилив у м`які тканини по внутрішній поверхні тім`яно-потиличної ділянки справа, крововиливи у м`які тканини в ділянці перелому лівої плечової кістки, крововиливи у м`які тканини ділянки перелому малогомілкової кістки, перелом кісток склепіння черепа тім`яно- потиличної ділянки справа, забій головного мозку, субдуральний крововилив з компресією мозкової тканини, забій легень, забій лівої нирки, перелом лівої плечової кістки на рівні шийки зі зміщенням уламків, перелом лівої малогомілкової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, травматичний шок.
Тілесні ушкодження у вигляді синців, саден шкірних покровів вказаних ділянок тіла, крововиливів у м`які тканини довкола переломів кісток, крововилив по задній поверхні тіла грудини на всьому протязі, крововилив у м`які тканини по внутрішній поверхні тім`яно- потиличної ділянки справа, крововиливів у навколониркову клітковину зліва, травматичної екстракції 32 зуба прижиттєво за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995 р.
Тілесні ушкодження у вигляді ран шкірних покровів вказаних ділянок тіла, забою лівої нирки, забою легенів прижиттєво за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня, згідно п.2.3.3. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01,1995р.
Тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої плечової кістки на рівні шийки зі зміщенням уламків, перелому лівої малогомілкової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків прижиттєво за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я більше як 21 день, згідно п.2.2.2. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.
Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння черепа, субдурального крововиливу з компресією мозкової тканини, забою головного мозку, травматичного шоку в кінцевому результаті призвели до смерті потерпілого та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті і за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як тяжкі, небезпечні для життя в момент спричинення тілесні ушкодження, згідно п. 2.1.3. б, в, о „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ У країни, від 17.01.1995р.
Водій ОСОБА_6 за вищевикладених обставин грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:
- п. 2.9 (а) «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння»;
- п. 2.3 ( б) - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
- п. 1.10 «Безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах»;
- п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».
Невиконання водієм ОСОБА_6 пунктів 1.10, 2.3, 2.9, 10.1, 12.1, 12.4 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_9 , помер від отриманих тілесних ушкоджень
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, а в решті залишити вирок суду першої інстанції без змін. Вказує, що суд не з`ясував обставин справи, що стали підставою для застосування судом положень ст.75 КК України та не навів відповідних підстав у вироку. Окрім того, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, а також наслідки кримінального правопорушення у виді смерті потерпілого, відтак застосування до обвинуваченого ст..75 КК України, на думку прокурора, є недостатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Іншими учасниками провадження апеляції та заперечення не подавалися.

Заслухавши доповідача, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги, провівши часткового судове слідство та дослідивши матеріали кримінальної справи, перевіривши доводи апеляції, заслухавши сторін в судових дебатах та надавши обвинуваченому останнє слово, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та які оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК.
Відповідно до положень ч.1 ст. 358 КПК України дослідження документів полягає в тому, що долучені до матеріалів кримінального провадження документи головуючий оголошує у судовому засіданні та пред`являє для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності (їх суперечливості, потреби в роз`ясненні доповнені, наявності сумнівів у їх дійсності тощо) свідкам, експертам та спеціалістам, тобто іншим учасникам кримінального провадження, які можуть брати участь у судовому розгляді.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не дотримався.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю.

Із вироку суду видно, що у зв`язку із визнанням обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися, при цьому з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Із журналу судового засідання від 01.09.2017 року вбачається, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 встановлено наступний обсяг та порядок дослідження доказів, зокрема : провести допит обвинуваченого, потерпілої та огляд матеріалів провадження . Із цього ж журналу судового засідання вбачається, що після допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , судом першої інстанції, за клопотанням прокурора було оголошено перерву для підготовки до судових дебатів. Наступного судового засідання, як видно із журналу судового засідання від 15.09.2017 року, суд першої інстанції постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.

Разом з тим, із мотивувальної частини вироку вбачається, що в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, суд послався на матеріали справи, зокрема: протокол огляду місця дорожньо- транспортної події від 28.05.2017 року (а.с. 3-9), схему до протоколу огляду місця дорожньо- транспортної пригоди від 28.05.2017 року (а.с.10), висновок №517 судової автотехнічної екпертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_2 від 15.10.2016 року (а.с.38-45), висновок експерта №71 від 29.05.2017 року (а.с.36-44), висновок експерта №997 від 29.05.2017 року (а.с.61-63), висновок експерта №998 від 29.05.2017 року (а.с. 67-69), висновок №231 судової транспортно-трасологічної експертизи від 12.06.2017 року (а.с. 95-100); висновок №232 судової автотехнічної експертизи від 13.06.2017 року .
Таким чином, суд першої інстанції на обгрунтування своїх висновків про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, послався у вироку на докази, які безпосередньо не досліджував в судовому засіданні, що є недопустимим та суперечить загальним засадам кримінального провадження щодо безпосередності дослідження доказів, презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, а також забезпечення права на захист.

Крім того, як видно із вироку, суд першої інстанції, посилаючись на висновок судово-медичного експерта №998 року від 06.06.2017 року, визнав доведеним, що на момент дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої настала його смерть ОСОБА_9 , в його крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3,62% , що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Проте, із наявного в матеріалах кримінального провадження висновку експерта №71 від 29.05.2017 року вбачається, що на час настання смерті ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня (0,85% проміле).
В той же час, суд формулюючи обвинувачення визнане судом доведеним, в мотивувальній частині вироку, з незрозумілих підстав, не послався на висновок судового-медичного експерта №71 від 29.05.2017 року, яким встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , отриманих ним в результаті дорожнього-транспортної пригоди.

Отже, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду про винуватість або невинуватість обвинуваченого, суд у вироку, в порушення вимог ст.411 КПК України, не дав їм належної оцінки, а відтак допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

На думку колегії суддів апеляційного суду, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, позаяк судом допущено вибірковий підхід до оцінки доказів, з посиланням на положення ст..349 КПК України, що суперечить як основним завданням кримінального провадження так і його основним загальним засадам, таким як верховенство права, законність та забезпечення змагальності сторін, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і справедливість вироку, а також позбавляє апеляційний суд підстав у цій частині визнавати чи не визнавати обґрунтованими доводи обвинувачення .

Згідно п.3 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.
Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційної скарги, в тому числі і щодо звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, при новому судовому розгляді кримінального провадження підлягають ретельній перевірці.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст..370 КПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: