Ухвала

Іменем України
15 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 337/1775/16-к

провадження № 51-434 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 жовтня 2017 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановила:

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Зоря Чернігівського району
Запорізької області,
мешканця

АДРЕСА_1 ,

засуджено за частиною 3 статті 186 КК України на 5 років позбавлення волі.
Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.
На підставі частини 5 статті 72 КК України ОСОБА_5 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2016 року по 07 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця с. Таврія Веселівського району
Запорізької області,
мешканця

АДРЕСА_2 ,

засуджено за частиною 3 статті 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_3 ,

засуджено за частиною 3 статті 186 КК України на 5 років позбавлення волі.
Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 жовтня 2017 року вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вказується на недостатність призначеного засудженим покарання для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 2, 5 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України, а також до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону потерпілий не дотримався.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпілий вказує, що не згоден з вироком суду першої інстанції та вважає висновки суду першої інстанції щодо призначеного засудженим покарання необґрунтованими. Однак, ставить вимогу про скасування виключно ухвали суду апеляційної інстанції.
Вказані неузгодженості перешкоджають суду касаційної інстанції визначитися з предметом касаційного оскарження.
Крім того, вбачаючи незаконною та необґрунтованою ухвалу суду апеляційної інстанції, потерпілий наводить лише перелік норм кримінального процесуального закону без належного обґрунтування такої позиції щодо їх порушення в конкретному кримінальному провадженні. А також не конкретизує доводи, яких, на його переконання, суд апеляційної інстанції не спростував.
Також, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 425 КПК України касаційну скаргу має право подати, зокрема, потерпілий у частині, що стосується його інтересів, але в межах вимог заявлених ним в суді першої інстанції.
Проте, потерпілий не погоджуючись з вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, що слідує з мотивувальної частини його касаційної скарги, не долучає вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2017 року. Внаслідок чого, суд касаційної інстанції не може перевірити порушення прав потерпілого, що були заявлені ним в суді першої інстанції, як про це вказується ним у касаційній скарзі. А також, не обґрунтовує свої висловлювання щодо порушення його прав та не зазначає, в чому це мало прояв.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі наведеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, колегія суддів

постановила:
касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 жовтня 2017 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3