ЄУН № 331/2094/18
Провадження № 1-кс/331/1785/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000539 від 08 вересня 2017 року, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан - не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ :
Слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням,погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , в якому просить продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3. ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що в період часу з червня 2017 року по 17 жовтня 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлені під час досудового розслідування особи, діючи у складі озброєної організованої групи, умисно, повторно, з корисливих мотивів, вчинили ряд розбійних нападів, спрямованих на заволодіння чужим майном на території м. Запоріжжя, за наступних обставин.
Так, 02.07.2017 року ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою у складі злочинної групи разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , у дворі будинку АДРЕСА_2 із застосуванням погрози фізичного насильства в адресу потерпілого ОСОБА_11 , заволоділи його автомобілем ВАЗ 210994, д/н НОМЕР_1 , тим самим вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, яке кваліфікується, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене організованою групою, поєднане з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого.

16.10.2017 року, ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою у складі озброєної організованої групи разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вступили в злочинну змову для нападу на громадян ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час перебування останніх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з метою заволодіння належним їм майном.
При цьому, ОСОБА_10 , як організатор організованої групи та ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , виконуючи роль виконавців, під виглядом працівників поліції із застосуванням погроз та предмету схожого на пістолет, здійснили обшук у будинку АДРЕСА_3 , та заволоділи майном, яке належить ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме 800 доларів США, тим самим вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, яке кваліфікується як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у приміщення, вчинений організованою групою, самовільно присвоївши владні повноваження, поєднані із вчиненням будь яких суспільно небезпечних діянь, вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України.
Крім того, 17 жовтня 2017 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , підійшовши до ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та із застосуванням предмету, зовні схожого на пістолет, який приставив до лівої частини тулубу, проникли до приміщення квартири, після чого, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: грошовими коштами у сумі 5300 гривен, 400 доларів США, золотими виробами, ключами та техпаспортом на автомобіль марки «Nissan Tida», р/н НОМЕР_2 , завдавши своїми діями потерпілому матеріальну шкоду та зникли з місця вчення кримінального правопорушення, тим самим, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, яке кваліфікується як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у приміщення, вчинений організованою групою.

Разом з тим, 17 жовтня 2017 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , куди проникли з метою вчинення розбійного нападу, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Nissan Tida», р/н НОМЕР_2 , в кузові коричневого кольору, вартістю 210000 гривень, який на праві власності належить ОСОБА_16 , та перебуває в користуванні ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, яке кваліфікується, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене організованою групою, поєднане з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого.

18.10.2017 р., о 02-00 год., (фактичний час затримання:17.10.2017 року о 22:25 год.), ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.10.2017 р., в ході розслідування кримінального провадження № 0003832 від 17.10.2017 р., ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

19.10.2017 р. слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

13.12.2017 р. слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_6 , було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.01.2018 р.

10.01.2018 р,. в ході розслідування кримінального провадження за №0003831 від 17.10.2017 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

10.01.2018 р., в ході розслідування кримінального провадження за №0004869 від 07.11.2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

15.01.2018 р. керівництвом прокуратури Запорізької області винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до шести місяців, тобто до 17.04.2018 р.

17.01.2018 р. слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 17.03.2018 р.

17.01.2018 р. матеріали кримінальних проваджень за № 0003831 від 17.10.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, № 0003832 від 17.10.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, № 0003846 від 18.10.2017 р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, № 0004869 від 07.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0003831, про що внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

17.01.2018 р., в ході розслідування кримінального провадження за № 0003831 від 17.10.2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.

23.01.2018 р., ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України.

05.03.2018 року матеріали кримінальних проваджень за № 0003831 від 17.10.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України та № 0000539 від 08.09.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000539.

Таким чином, слідство приходить до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , з метою уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України, необхідно продовжити йому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тому слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні внесене клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що жоден із ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, не є доведеним. За змістом клопотання слідчим формально зазначені положення КПК України, без підтвердження доказами існуючих або нових ризиків. Вказане клопотання подано з порушенням строків, передбачених ст. 199 ПКП України. В порушення вимог ст. 184 КПК України слідчим не додано тих документів, які б обґрунтовували необхідність продовження вказаного запобіжного заходу. Повідомлену ОСОБА_6 підозру вважає незаконною та необґрунтованою, на підставі викладеного, просить суд у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника та просив суд у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
При цьому суд звертає увагу на те, що клопотання подано до суду з порушенням ч. 1 ст. 199 КПК України, тобто пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, але вказане порушення норм КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання, оскільки слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, які не є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання з процесуальних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого подано із додержанням вимог ч. ч. 2, 3 ст. 199 КПК України, зокрема, містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, виправдовують тримання особи під вартою, та містять виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Для відмови у досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штегмюллер проти Австрії» 1969 р.), ризик перешкоджання з боку обвинуваченого у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» 1968 р.), вчинення ним подальшого правопорушення («Мацнеттер проти Австрії» 1969 р.) або спричинення ним порушень громадського порядку («Летельєр проти Франції» 1991 р.).
Слідчий суддя при розгляді даного клопотання враховує, що поняття «обґрунтованої підозри» не міститься в національному законодавстві, тому слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла - таки вчинити злочин» (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства»).
У доданих до клопотання слідчого матеріалах містяться ухвали слідчих суддів, якими вже аналізувалася обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 та зроблені висновки про можливість вчинення ним того злочину, у якому він підозрюється у даному кримінальному провадженні, тому доводи захисту про відсутність обґрунтованої підозри не є слушними.
Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2017 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15.12.2017 р. включно.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2017 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме, до 17.01.2018 р. включно.
Постановою заступника прокурора Запорізької області від 15.01.2018 р. продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0003832 до 17.04.2018 р.
Ухвалою слідчого Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2018 року відносно ОСОБА_6 продовжений строк тримання під вартою по 17.03.2018 року включно.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного у виді тримання під вартою, слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 , а також відомості про його особу: ОСОБА_6 , хоча раніше і не судимий, однак до затримання не працював, зрозумілих джерел доходів не має. Соціальні та родинні зв`язки підозрюваного з батьками, які мешкають разом з ним, та посилання на наявність родинних зв`язків з цивільною дружиною, не є настільки міцними та впливовими на поведінку ОСОБА_6 , щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, належну процесуальну поведінку, запобігти ризику втечі як особі, якій загрожує кримінальне покарання за особливо тяжкий злочин.
При розгляді даного клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що заявлені ризики втечі підозрюваного, продовження ним злочинної діяльності не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для відмови у звільненні затриманої особи, в тому числі з обранням запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На користь такого висновку свідчить той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні інших злочинів, обґрунтованість цих підозр при розгляді даного клопотання не перевіряється, проте приймається до уваги факт перевірки підозрюваного на причетність до вчинення інших злочинів, жодних нових обставин, які не враховувались при обранні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та є суттєвими, не встановлено, доводи захисника про наявність у підозрюваного зареєстрованого місця проживання, позитивні характеристики за місцем стажування та навчання вже були предметом розгляду у цьому кримінальному провадженні при розгляді аналогічних клопотань.
Водночас, ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків при розгляді клопотання не встановлено та не доведено, оскільки жодних об`єктивних доказів цих обставин не встановлено.
З урахуванням встановлених обставин, тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , свідчить про суспільну небезпечність цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, є високим ризик втечі підозрюваного від правосуддя з метою уникнути можливого покарання, продовження злочинної діяльності, обравши менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, вочевидь неможливо.
Слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя з урахуванням викладеного продовжує відносно ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 30 днів до 14.04.2018 р. включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Водночас, за змістом ч. 4 п.1 цієї ж статті, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням предметів, схожих на ніж та пістолет, якими нападники погрожували насильством потерпілому та свідкам, слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою розмір застави не визначає.
Керуючись ст. 177, 179 184, 193, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України строком на 30 днів до 22 години 25 хвилин 14 квітня 2018 року включно.
Ухвалу для виконання направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1