Справа №483/1667/16-к 19.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/179/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000722 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, з неповною середньою освітою, одруженої, має двох малолітніх дітей, непрацюючої, в силу ст. 89 КК України, несудимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.3, 309 ч.2 КК України,

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачена: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_6
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання:
- за ч.3 ст.307 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженої;
- за ч.1 ст.309 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженої.
Вирішено питання стосовно судових витрат та речових доказів.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує, що при призначенні покарання суд не звернув належну увагу на те, якими саме тяжкими хворобами хворіє обвинувачена та чи може вона відбувати покарання у вигляді позбавлення волі.

Зазначає, що ОСОБА_7 страждає на захворювання СНІД останньої клінічної стадії та іншими тяжкими захворюваннями, а з урахуванням цього просить.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений час, знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір на незаконне зберігання наркотичних засобів з метою збуту, незаконно посадила рослини роду снотворного маку, з метою подальшого виготовлення наркотичних засобів та незаконно виготовила з вирощених рослин роду снотворного маку, особливо небезпечний наркотичний засіб - макову соломку, загальною масою 81206,53 г, що відноситься до особливо великих розмірів, який зберігала в господарських спорудах за місцем проживання з метою збуту.
Крім цього, у невстановлений час, знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно виготовила з вирощених рослин роду снотворного маку, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - концентрат макової соломи, загальною масою 6490,76 г., який розфасувала в 6 скляних пляшок об`ємом 1 л кожна, 6 скляних пляшок об`ємом 0,5 л кожна, пластикову пляшку об`ємом 2 л та незаконно зберігала в господарських спорудах за місцем проживання з метою збуту до проведення 09.07.2016 року обшуку.
Крім того, ОСОБА_7 у невстановлений час, знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно виготовила з 1 куща роду коноплі, який перебував на земельній ділянці, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою в перерахунку на висушену речовину 13,710 г, який зберігала в господарській споруді за місцем проживання без мети збуту.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченої ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченою.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.3 ст.307, ч.1ст.309 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та особливо тяжких, особу обвинуваченої, яка раніше в силу ст. 89 КК України, не судима, має малолітніх дітей, ряд тяжких захворювань, та крім того, негативно характеризується, перебуває на обліку, як наркозалежна особа, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченій покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Вимога апелянта про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання внаслідок тяжкої хвороби не ґрунтується на законі, оскільки згідно ч.5 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачений інший порядок звільнення засудженого від відбування покарання, а саме подання про звільнення від відбування покарання внаслідок тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновки спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Інший порядок звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою чинним законодавством не передбачено. Тобто єдиним законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбування покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання адміністрації установи, в якій засуджений відбуває покарання.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_7 не є особою, на яку поширюється дія ч.2 ст.84 КК України, оскільки судом встановлено, що на хвороби, на які посилається апелянт у своїй скарзі як на підставу для звільнення від відбування покарання, вона захворіла ще в 2000-2002 роках, тобто до постановлення вироку, так і до вчинення злочину, і в цій частині його скарга не ґрунтується на законі.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для скасування вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: