АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4250/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_13 , та продовжено строк тримання під вартою до 24 вересня 2017 року включно щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Дагестан Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 369 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, їх особливу суспільну небезпечність, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились, дані про особу підозрюваного, потребу у виконанні ряду слідчих та процесуальних дій, та прийшов до висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_9 під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого і застосувати щодо ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисники зазначають про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень та відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Додає, що оскаржуване судове рішення є незаконним, оскільки постановлено на підставі клопотання, яке не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону.

Так, захисники вказують, що до показань свідків необхідно відноситися критично та ставити їх під сумнів, у зв`язку з тим, що ці особи безпосередньо приймали участь у подіях, інкримінованих ОСОБА_9 та надають свідчення з метою уникнути кримінальної відповідальності., а тому їх покази не мають ніякої ваги.

Далі сторона захисту акцентує сою увагу на повідомленні про підозру, яке, на їх думку, не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання сторони обвинувачення щодо форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, відсутні фактичні обставини кримінального правопорушення, які дають підстави для правової кваліфікації кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується підозрюваному.

Так, адвокати зазначають, що з тексту повідомлення жодним чином не можна зрозуміти яким способом відбулось схиляння співучасників до вчинення злочину та у чому саме полягало готування до злочину. Додає, що в повідомленні про підозру відсутня чіткість, оскільки незрозуміло хто такі особи - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , чому саме вони звернулися до ОСОБА_16 , навіщо вирішили познайомити його з ОСОБА_9 та які у них відносини з підозрюваним.

Також сторона захисту зазначає, що підозра в частині пропозиції організувати викрадення та переправлення на територію Російської Федерації власника ПрА Т «Київський картонно-паперовий комбінат» ОСОБА_17 за винагороду, яку ОСОБА_9 нібито пообіцяв віддати виконавцям даного замовлення, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а тому є необґрунтованою.

Далі адвокати зазначають, що відповідно до тексту повідомлення про підозру, можливо зробити висновок, що саме ОСОБА_16 , за версією сторони обвинувачення, був організатором кримінального правопорушення, що вказує на відсутність складу злочину в діях підозрюваного та хибну кваліфікацію його за ст. 369 КК України.

Також адвокати звертають увагу суду на те, що зустріч 24 квітня 2017 року проходила за відсутності ОСОБА_9 , деталі незаконного позбавлення волі ОСОБА_17 обговорювали між собою ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , а тому, на думку сторони захисту, не зрозуміло що саме сторона обвинувачення намагається інкримінувати ОСОБА_9 . Додають, що навіть в ході цієї зустрічі, як в ході попередніх так і наступних, ніхто з їх учасників не висловлював намірів про застосування до ОСОБА_17 насильства або погрози його застосування.

Далі в апеляційній скарзі адвокати зазначають, що практично половину травня 2017 року ОСОБА_9 не було в Україні, грошові кошти та імітаційні засоби від ОСОБА_19 отримав саме ОСОБА_18 , що свідчить про відсутність в діях підозрюваного складу злочину. Додають, що в повідомленні про підозру немає жодних зрозумілих відомостей хто саме цей ОСОБА_20 , чому та звідки він взявся, та яку повинен був виконувати роль.

Крім того, сторона захисту зазначає, що в повідомленні про підозрі не узгоджується сума неправомірної вигоди, яку хтось обіцяв ОСОБА_18 та вказують, що зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що, способом доставлення ОСОБА_17 на територію Російської Федерації є передача його компетентним органам даної держави в рамках кримінального провадження, розслідуваного Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, оскільки відносно останнього в Російській Федерації порушено декілька кримінальних справ, що виключає застосування будь-яких насильницьких дій з боку органів служби безпеки, поза межами відповідних правових процедур.

Сторона захисту стверджує, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, разом з повідомленням про підозру лише підтверджують факт того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_17 були знайомі та між ними мали місце ділові відносини, в результаті яких останній був винен ОСОБА_9 якусь суму грошей за надання послуг та виконання робіт.

Далі сторона захисту вказує на відсутність у провадженні ризиків неналежної поведінки підозрюваного, оскільки твердження сторони обвинувачення про їх наявність не підтверджено жодними обставинами, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися. Жодних нових ризиків слідчим не зазначено. Адвокати додають, що у даному кримінальному провадженні не встановлено жодних фактичних даних, які б дали можливість хоча б припустити наявність певних об`єктивних засобів, за допомогою яких підозрюваний мав змогу вплинути на правоохоронців, перешкодити кримінальному провадженні іншим чином, здійснювати вплив на осіб, які брали участь в якості понятих, свідків, під час проведення слідчих, процесуальних дій.

Крім того, захисники вказують, що слідчі дії проведено фактично у перші два дні з моменту затримання ОСОБА_9 , слідство упродовж двох місяців фактично не проводиться.

Одночасно сторона захисту акцентує увагу суду на тому, що у клопотанні слідчого жодним чином не обґрунтовано неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Далі адвокати зазначають про вік підозрюваного ОСОБА_9 , його незадовільний стан здоров`я, те, що він з 2011 року проживає у цивільному шлюбі з дружиною і сином 2016 року народження, є батьком семи дітей, має онуків на утриманні, має місце реєстрації і постійне місце проживання, постійно проживає і працює у місті Києві, має безстрокову посвідку на постійне проживання в Україні, міцні соціальні зв`язки, бездоганну репутацію, позитивні характеристики, є учасником ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році, працював заступником Голови Представництва Республіки Дагестан в Україні в посольстві Російської Федерації, радником посольства Російської Федерації, раніше не судимий.

Також адвокати зазначають, що ОСОБА_9 обстежено лікарем-хірургом міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги міста Києва в умовах слідчого ізолятору, за результатами якого ОСОБА_9 рекомендовано лікування в умовах стаціонару медичної частини установи. Додають, що на даний час адміністрацією державної установи «Київський слідчий ізолятор» на підставі клопотання сторони захисту ОСОБА_9 надається належне стаціонарне лікування.

У підсумку сторона захисту вказує, що готування до злочину відрізняється від наступної стадії умисного злочину - замаху на нього, а тому незакінчений злочин на стадії готування апріорі передбачає неможливість застосування будь-якого насильства.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000260, відомості про яке 28 квітня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_21 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України та ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

01.06.2017 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.06.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 369 КК України.

02.06.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_13 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 липня 2017 року дане клопотання задоволено та продовжено щодо ОСОБА_9 строк тримання під вартою до 24 вересня 2017 року включно.

Під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчий суддяправильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозруОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Посилання апелянтів на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у показаннях свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , матеріалах за результатами проведення негласних слідчих дій, протоколі вручення ОСОБА_19 грошових коштів та імітаційних засобів, з метою викриття протиправної діяльності групи осіб, протоколі огляду місця події від 01.06.2017 року та інших матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, апелянти не просять відмовити у задоволенні клопотання повністю, а просять застосувати інший запобіжний захід, більш м`який, що можливо лише у разі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованого кримінального правопорушення.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри не спростовують обставин, які містяться у клопотанні слідчого, оскільки сторона захисту не довела їх у відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України. Факт заперечення наявності обґрунтованої підозри не є визначеною законом підставою для її спростування. Крім того, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ст.ст. 22, 26 КПК України).

Також розглядаючи клопотання про продовження строку триманняОСОБА_9 під вартою, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Крім того, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Твердження захисників про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України через їх недоведеність не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються доданими до клопотання матеріалами та змістом оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання адвокатів на ті обставини, що з моменту затримання ОСОБА_9 слідство не проводиться, оскільки приймаючи рішення, слідчий суддя пересвідчився у наявності обставин, які перешкоджають закінчити досудове розслідування і відсутність яких мала би бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, що у цьому випадку не мало місця.

Що стосується посилань сторони захисту на відсутність у клопотанні слідчого обгрунтування неможливості запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 шляхом застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, то дані твердження не знайшли свого підтвердження, з урахуванням змісту клопотання сторони обвинувачення, яке містить дане обгрунтування.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Крім того, характеризуючи дані про особу підозрюваного, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисників стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_9 заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, а запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Посилання адвокатів на невідповідність клопотання слідчого вимогам КПК України, оскільки воно не містить формулювань щодо форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, не містить даних щодо того, яким способом відбулось схиляння співучасників до вчинення злочину, у чому полягало готування до злочину, незрозуміло хто такі особи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , чому вони звернулися до ОСОБА_16 , навіщо вирішили познайомити його з ОСОБА_9 , які у них відносини, не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини зазначаються у обвинувальному акті, що у даному випадку є передчасним, з огляду на стадію кримінального провадження.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження адвокатів про необгрунтованість підозри в частині пропозиції організувати викрадення та переправлення ОСОБА_17 за винагороду, яку ОСОБА_9 нібито пообіцяв віддати виконавцям даного замовлення, оскільки дані обставини не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження апелянтів про те, що саме ОСОБА_16 , за версією сторони обвинувачення, був організатором кримінального правопорушення.

Не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання апелянтів на обставини зустрічі 24 квітня 2017 року, те, що ОСОБА_9 половину травня 2017 року був відсутній в Україні, те, що грошові кошти отримав ОСОБА_18 , те, що матеріали справи підтверджують факт знайомства ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , який в свою чергу був винен ОСОБА_9 якусь суму грошей за надання послуг та виконання робіт, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження сторони захисту про відсутність у повідомленні про підозру відомостей про ОСОБА_20 , чому та звідки він узявся та яку роль повинен був виконувати.

Посилання захисників на неузгоджену суму вигоди, на переконання колегії суддів, не спростовують висновки слідчого судді про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень.

Крім того, доводи апеляційної скарги в частині способу доставлення ОСОБА_17 на територію Російської Федерацію, не є предметом розгляду при вирішенні питання застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження.

Твердження захисників про необхідність критичного ставлення до показань свідків, не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки на цьому етапі кримінального провадження суд не має оцінювати докази, до яких зокрема відносяться показання свідків, з точки зору їх достатності для висновку про винуватість особи. Разом з цим відомості, які містяться у протоколах допитів свідків, на переконання колегії суддів, свідчать про можливу причетність ОСОБА_9 до інкримінованих кримінальних правопорушень, тобто про обґрунтованість врученої йому підозри.

Крім того, стадії кримінального правопорушення, на які посилаються захисники підозрюваного, не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, доводи сторони захистустосовно незаконності ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_12 , та продовжено щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 24 вересня 2017 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4