Справа № 642/6311/16-к
Провадження 1кп/642/174/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, громадянина України, з професійно- технічною освітою, не одруженого, неофіційно працюючого на будівництві, фактично мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)15.10.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

2)27.12.2010 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 22.08.2013 року умовно- достроково на 1 рік 2 міс. 6 днів,

3)09.09.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту, ст.71,72 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,

4)13.05.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15-ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , раніше неодноразово засуджений, а останній раз 13.05.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2015 ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 місяців. Згідно Ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2015 ОСОБА_4 встановлено такі обмеження:
-прибувати в період нагляду з 14 до 18 години 1,2,3 та 4 понеділок кожного місяця до співробітника в територіальний орган внутрішніх справ, які проводять реєстраційну відмітку,
-заборонено залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 з 21 до 05 години ранку наступної доби,
-заборонено виїжджати за межі пункту проживання без дозволу керівництва органу внутрішніх справ,
-заборонено ОСОБА_4 відвідувати місця, де проводиться продаж алкогольних напоїв на розлив.
22.08.2013 ОСОБА_4 , звільнившись з Холодногірської виправної колонії Харківської області № 18 (умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 2 місяці 6 днів), прибув за обраним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 та прибув на реєстрацію до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.
Також ОСОБА_4 роз`яснено, що в разі самовільного залишення свого місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду він буде притягнутий до кримінальної відповідальності, згідно ст. 395 КК України.
Про встановлені всі вищевказані обмеження ОСОБА_4 був ознайомлений під розпис, відповідно до законодавства України про адміністративний нагляд.
Так як за час адміністративного нагляду громадянин ОСОБА_4 не однократно порушував правила адміністративного нагляду, до виправлення і перевиховання не став, відповідних висновків для себе не зробив, а тому з 22.06.2016р. по 11.08.2016р. ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без дозволу керівника Холодногірського ВП ТУ НП в Харківській області (м. Харків) залишив обране місце свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим порушив правила адміністративного нагляду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що дійсно самовільно залишив місце свого проживання, виїхавши за межі Харківської області, при цьому не повідомив кримінальну інспекцію, однак попереджався про відповідальність за ухилення від адміністративного нагляду. При цьому розумів, що своїми діями порушує порядок його відбуття.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 , своїми умисними, протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З вивчення даних про особу обвинуваченого вбачається, що він неодноразово був засуджений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не має постійного місця реєстрації та роботи, за місцем проживання характеризується задовільно, мав схильність до неявки в судове засідання, по закінченню судового слідства, чим викликав застосування до нього примусового приводу, та був оголошений в розшук.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до вимог ст. 50 КК України, при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню обвинуваченого, та запобігав вчиненню ним інших злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до злочину невеликої тяжкості, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, пом`якшувальну та відсутність обтяжуючих обставин, та призначає йому покарання у межах санкції ст. 395 КК України у вигляді арешту, що згідно ст.72 КК України, виходячи з співвідношення видів покарання відповідає одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_4 після ухвалення вироку 09.09.2015 року, яким він був засуджений до позбавлення волі на один рік три місяці, але до повного відбуття покарання, скоїв новий злочин в період з 22.06.2016 року по 11.08.2016 року.

Крім того, 13.05.2016 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 15-ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на один рік, тобто скоїв новий злочин в період випробувального терміну.

Тобто, не відбута частина покарання за вироком суду від 13.05.2016 року складає три роки позбавлення волі.

За таких обставин, керуючись правилами ст.ст.71,72,78 КК України, суд призначає ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України "Про амністію 2016 року" в редакції від 07.09.2017 року). Обвинувачений просив розглянути можливість застосування до нього відповідного закону.

Відповідно до п. "в" ст. 9 Закону України "Про амністію в 2016 році" амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Згідно вимог ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні». Відповідно до п. "в" ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі має дві не погашених судимості за умисні тяжкі злочини. А тому підстав для застосування відповідного Закону та звільнення від відбуття покарання суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.369,370,373,374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання, у виді арешту строком на три місяці.

На підставі ст. 71,72,78 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково покарання, що не відбуте ним за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.09.2015 року та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.05.2016 року та остаточно призначити три роки три місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з моменту його фактичного затримання, тобто з 12.09.2017 року.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, ОСОБА_4 з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1