Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/263/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 309 (229-5, 229-8) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2017 року, якою засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сухумі, Республіки Абхазія, українцю, громадянину України, із середньою освітою, одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останні три рази:

- 29.11.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 31.03.2014 року тим же судом за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі;

- 13.05.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі,

ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.11.2013 року по 16.06.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 06 місяців 17 днів,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення,

В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2017 року залишено без задоволення вказане клопотання засудженого.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання у Кіровоградській ВК № 6 не був працевлаштований, заробітну плату не отримував.

Крім цього, згідно матеріалів особової справи не встановлено, що стан здоров`я засудженого не давав змоги його працевлаштувати, тому районний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, оскільки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що він проявляв сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Засуджений ОСОБА_8 , не погоджуючись з таким рішенням суду, у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що він за період відбування покарання має 3 заохочення та 7 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, стосовно скоєного злочину розкаюється, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконує ремонтні роботи на відділені, тобто залучається до робіт без оплати праці, відпрацював по благоустрою установи 162 години, бере участь в організації виховних заходів, навчався у навчальному центрі установи та здобув професію «столяр-будівельник», та наразі вже має 4 заохочення, одне з яких ще не внесено до особової справи, так як на той час наказ був на підписі у начальника установи, не був працевлаштований на виробництві, через відсутність виробничих потужностей у виправній установі, однак працевлаштований днювальним відділення СПС № 3 без оплати праці, тому не отримував зарплатню.

Крім того вказує і на те, що за місцем відбуття покарання він характеризується позитивно, та не порушує режиму утримання.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого та просили застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування закону, який підлягає застосуванню.
Суд першої інстанції приймаючи рішення про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до вимог ст. 81 КК України дійшов висновку про те, що за час відбування покарання у Кіровоградській ВК № 6 він не був працевлаштований, заробітну плату не отримував.

Свої висновки суд обґрунтував тим, що згідно матеріалів особової справи не встановлено, що стан здоров`я засудженого не давав змоги його працевлаштувати, а тому засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, оскільки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що він проявляв сумлінну поведінку і ставлення до праці.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином не дослідив всі обставини справи та в достатній мірі не вмотивував свій висновок про те, що скаржник не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, зробивши лише акцент на тому, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.
Дійсно, висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Згідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.
Як наголошено в роз`ясненнях, наведених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Також, відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України, на яку правильно послався у своїй ухвалі районний суд, засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Однак, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.

Засуджені залучаються до праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Дійснов характеристиці не вказано про неможливість працевлаштування засудженого ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей в Кіровоградської ВК УДПтС України в Кіровоградській області (№6), однак як пояснив суду апеляційної інстанції в.о. начальника 3-го відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_9 , який і склав дану характеристику на засудженого, що засуджений хоч і не був працевлаштований на виробництві, але не вини останнього, а через відсутність відповідних замовлень для виробничих потужностей. Незважаючи на це протягом усього періоду відбуття покарання, засуджений постійно залучався до виконання робіт по благоустрою установи, виконував ремонті роботи на відділенні, весь час працює днювальним, тобто постійно залучався до виконання робіт без оплати праці, та за сумлінне ставлення до праці тричі заохочувався. Також, він звернув увагу апеляційного суду на ту обставину, що незважаючи на те, що районний суд відмовив ОСОБА_8 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення, останній не змінив своє ставлення до праці, продовжував сумлінно виконувати ремонті роботи на відділенні, тобто і протягом останнього часу залучався до виконання робіт без оплати праці, підтримує добрі стосунки з родиною. Відбуваючи покарання вдосконалював наявні професійно-технічні навички, навчався у Кіровоградському навчальному центрі № 6, яке закінчив у лютому 2015 року і отримав професію «столяр-будівельник».

Та обставина, що засуджений працював без оплати праці на роботах з благоустрою колонії підтверджується відповідною довідкою з виправної установи (а.с.9), згідно якої за період з 01.08.2014 року засуджений, відповідно до ч.5 ст. 118 КВК України, відпрацював без оплати праці на роботах з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених 162 години. А тому, він не отримував заробітної плати за період з 01.02.2014 року по 31.12.2016 року, як зазначено у відповідній довідці установи (а.с.11).

Крім того, як вбачається з характеристики з установи де відбуває покарання засуджений, ОСОБА_8 режим відбування покарання не порушує, сім стягнень отримані ним за період з 31.07.2014 року по 13.07.2015 року всі погашені в установленому законом порядку, на даний час характеризується виключно позитивно, режим відбування покарання не порушує, на профілактичні заходи індивідуально-виховного характеру реагує позитивно, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, за час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо недостатності підстав вважати, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення і довів це сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України, особам, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. А частиною другою вказаної статті також передбачено, що таке звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, згідно п.2 ч.3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Згідно долученої до матеріалів клопотання характеристики на засудженого початок строку відбуття покарання за останні злочини рахується засудженому початок строку з 29.11.2013 року і кінець строку 12.01.2018 року, тобто на момент апеляційного розгляду, а саме на 17.03.2017 року невідбута частина покарання засудженому становить 09 місяців 27 днів.

Також, згідно вказаної характеристики, з урахуванням вимог чинного законодавства, право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у засудженого ОСОБА_8 , на підставі ст. 81 КК України, виникло з 22.06.2016 року, тобто з моменту коли настала можливість застосування до засудженого вказаної заохочувальної норми закону минуло вже майже 9 місяців, і протягом вказаного часу засуджений будь-яких порушень режиму відбування покарання не допускав, що свідчить лише проте, що він твердо став на шлях виправлення.

Враховуючи те, що останні злочини, за вчинення яких відбуває зараз покарання ОСОБА_8 , він вчинив, як особа, яка раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі, тому при вирішенні у даному випадку питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до нього правильно слід застосувати положення п.2 ч.3 ст. 81 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення вказаного клопотання засудженого.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 та 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - задовольнити, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2017 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення - задовольнити.

На підставі п.2 ч.3 ст. 81 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбуття покарання призначеного йому за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2014 року у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі, умовно-достроково на 09 місяців 27 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2