АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5281/16-к Номер провадження 11-кп/786/454/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000340, за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2017 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, не судимого, засуджено:
-за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 : - на користь потерпілого ОСОБА_7 9395,06 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди;

-на користь держави 527,76 грн. судових витрат та 450 грн. судового збору за подачу потерпілим позовної заяви про відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що 6 жовтня 2015 року, близько 16 год. 10 хв. він, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Івана Мазепи (Калініна) від вул. Великотирновська в напрямку вул. 23 Вересня в м. Полтаві. Навпроти будинку № 51 в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, при виникненні небезпеки для свого руху у вигляді пішохода похилого віку ОСОБА_7 , який переходив проїжджу частину дороги справа наліво по напрямку руху автомобіля і якого він мав об`єктивну можливість виявити, не вжив при цьому своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, маючи технічну можливість шляхом виконання вказаного уникнути дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого скоїв наїзд на останнього, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Не погоджуючись з вироком, до апеляційного суду, з апеляційними скаргами звернулись прокурор прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі ставить питання про зміну вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2017 року та просить звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Вказує, що не визнавав себе винним внаслідок хибних міркувань його захисника адвоката ОСОБА_10 щодо обраного способу його захисту в суді.

Просить звернути увагу, що на теперішній час, ним повністю усвідомлена тяжкість вчиненого, а саме завдання потерпілому, як значних тілесних ушкоджень, так і матеріальної шкоди. Повністю визнає свою вину у скоєному злочині.

Зазначає, що суд першої інстанції, при постановлені вироку, не врахував, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності та відповідно до характеристик, які надані за місцем його проживання, характеризується виключно з позитивної сторони.

Станом на день подання апеляційної скарги ним, через його батьків, принесено потерпілому ОСОБА_11 вибачення у скоєному, повністю відшкодовано матеріальну шкоду та частково моральну шкоду.

Прокурор в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_9 , судом належним чином не враховано його особу та характер дій. Зокрема те, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин відносно особи похилого віку, що є обставиною яка обтяжує покарання.
Вказує на ставлення ОСОБА_9 до скоєного ним злочинного діяння, який за весь час слухання кримінального провадження по суті вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав, незважаючи на ряд зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, не надав жодної критичної оцінки власним злочинним діям.

Таким чином, вважає, що призначене ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання, є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та свідчить про необхідність застосування до нього покарання, пов`язаного із позбавленням волі на більш тривалий строк.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Обвинувачений ОСОБА_9 надав суду письмові заперечення, в яких прохає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, потерпілого ОСОБА_7 , який прохав задовольнити подану обвинуваченим апеляційну скаргу та звільнити його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, відповідно до положень ст.75 КК України, виступ прокурора, на підтримання поданої ним апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не оспорюються. Суд першої інстанції правильно визнав його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вина ОСОБА_9 підтверджена допустимими, належними, та достатніми доказами, перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_9 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого злочину та обставин, що обтяжують покарання.

Саме призначене ОСОБА_9 судом покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

А тому доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, є безпідставними, відповідно, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Водночас, є слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині невідповідності призначеного йому покарання внаслідок його суворості.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 має виключно позитивні характеристики. Колегія суддів також враховує вік обвинуваченого, те, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 притягується вперше, вину в скоєному визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, на час апеляційного розгляду в повному обсязі відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду, думку потерпілого, який в апеляційній інстанції зауважив, що жодних претензій до обвинуваченого не має, прохав не позбавляти останнього волі, звільнивши його з-під варти.

Оцінюючи як тяжкість кримінального правопорушення, так і особу винного, конкретні обставини справи, а саме, що потерпілому спричинені тяжкі тілесні ушкодження внаслідок необережних дій обвинуваченого, а застосоване судом першої інстанції додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є достатнім фактором попередження вчинення ним нового злочину, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, в зв`язку з чим вважає за можливе звільнити ОСОБА_9 від його відбування з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2017 року змінити.

На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного судом першої інстанції основного покарання за ч.2 ст.286 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

В іншій частині вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 08.02.2017 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4