Справа № 373/1254/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/848/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 13.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
13 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0001207 за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника на вирок Преяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоградівка Донецької області, з неповною середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , зі слів тимчасово проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 16 травня 1997 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 140 КК України 1960 року, з призначенням покарання 2 роки позбавлення волі; 16 лютого 1999 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст. ч.2 140 КК України 1960 року, з призначенням покарання 7 місяців позбавлення волі, звільного 05 березня 1999 року по відбуттю покарання; 17 травня 2000 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст. 81, ч.1 ст. 89, ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ст. 42 КК України 1960 року з призначенням покарання 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнено 09 лютого 2004 року умовно-достроково; 01 червня 2005 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст. 185,ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України з призначенням остаточного покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнено 02 вересня 2008 року по відбуттю покарання; 13 березня 2013 року Яготинським районним судом Київської області за ч.2 ст. 186 з призначенням покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 26 червня 2013 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання 1 рік 4 місці позбавлення волі; 23 липня 2013 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст. 395, ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 186, ч.1ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України, з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України враховано вирок Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2013 року та вирок Костопільського районного суду Рівнеської області від 26 червня 2013 року та призначено остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено 20 листопада 2014 року по відбуттю покарання; 21 квітня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України враховано вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 23 липня 2013 року та призначено остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі, призначене цим вироком покарання вважається відбутим; 19 жовтня 2015 П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ст. 198, ч.1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України з призначенням покарання 3 роки позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі; на підставі ч.1 ст.71 КК України, враховуючи вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку, встановленого вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року, знову вчинив злочин, а саме: 23 листопада 2015 року, близько 00 години 40 хвилин, перебуваючи поблизу магазину «Віраж», який розташований в АДРЕСА_3 , що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, за допомогою шматка цеглини розбив віконне скло у вказаному магазині та проник в середину приміщення.

При цьому ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що проникнення в приміщення магазину супроводжувалось наявністю в нього умислу на повторне, таємне викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення, вчиненого з корисливих мотивів, для чого він, перебуваючи в приміщенні магазину, переконавшись, що його ніхто не бачить і за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу намагався заволодіти майном ПП «Гордієнко», а саме: грошовими коштами в сумі 448 грн., але не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка) з причин, які не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просить скасувати вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2017 року та повернути справу на новий судовий розгляд, змінивши йому міру запобіжного заходу в залі суду. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок є одностороннім та явно незаконним, оскільки його винесення погіршило його становище. Так, обвинувачений згоден із перекваліфікацією його дій, проте вважає призначене покарання занадто суворим. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, яке виразилося у відсутності під час розгляду в суді першої інстанції у нього захисника після встановлення у нього психічного розладу, не проведено повторну психіатричну експертизу, наявність підтвердження його показань матеріалами провадження, не враховано його стан здоров`я та низку пом`якшуючих обставин. На думку обвинуваченого, все це вказує на однобічність судового розгляду та порушенні вимог КПК України, зокрема, при зміні йому запобіжного заходу, яке відбулося за усним клопотанням прокурора. Також вказує на невелику суспільну небезпечність свого діяння.

Захисник у своїй апеляційній скарзі просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2017 року змінити в бік пом`якшення призначеного покарання, оскільки воно є таким, що, хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 1 ст. 162 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим через суворість та застосувати до ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, який, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно. Вимоги обґрунтовує тим, що, не оспорюючи обставин справи, вважає покарання, призначене судом першої інстанції таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, оскільки воно є явно несправедливим через те, що у суду першої інстанції були всі підстави для застосування до ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурор просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2017 року залишити без змін. Позицію обґрунтовує тим, що порушення, які б ставили під сумнів дотримання судом першої інстанції норм кримінального та кримінального процесуального закону при судовому розгляді щодо ОСОБА_7 та призначенні йому покарання, відсутні, тому підстави для пом`якшення покарання також відсутні.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями до неї та частково апеляційну скаргу свого захисника, уточнивши свої апеляційні вимоги щодо скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції; захисника, який просив задовольнити апеляційні скарги, погоджуючись з позицією свого підзахисного, прокурора, яка проти задоволення апеляційних скарг заперечувала; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України під істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Статтею 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею . З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001207 від 28 липня 2016 року ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України / т. 1 а.п. 4-6/.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 374 КПК України, у мотивувальний частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Разом з тим, в ході судового розгляду діяння ОСОБА_7 судом перекваліфіковані на ч. 1 ст. 162 КК України, однак при цьому не було дотримано вищезазначених вимог КПК України, зокрема, не викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, що є істотним порушенням вимог КПК України, яке перешкодило ухваленню законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення і дане порушення не може бути усунуто на стадії апеляційного провадження, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, ОСОБА_7 вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2017 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 15 липня 2017 року. У зв`язку з наведеним, колегія суддів, на підставі ст. 331 КПК України приходить до висновку про необхідність зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою, обравши йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених КПК України, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді вказаного кримінального провадження не дотримано повною мірою вимог закону, то колегія суддів приходить до висновку про доцільність скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно перевірити доводи, викладені обвинуваченим в апеляційній скарзі, зокрема, порушення його права на захист, та ухвалити обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задовольнити частково.

Вирок Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язок прибувати за викликом до суду, в провадженні якого буде знаходитися кримінальне провадження про його обвинувачення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Іванківського ВП ГУ НП України в Київській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на керівника Переяслав Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури.

С У Д Д І :

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4