Справа № 738/520/17
№ провадження 1-кп/738/64/2017
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року

місто Мена Менський районний суд Чернігівської області місто Мена

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000129 від 14.03.2017 р. відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноводськ Республіки Туркменія, громадянина України, росіянина, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, раніше засудженого Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 89 КК України судимість погашена

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
практичного психолога ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:

11 березня 2017 року близько 23-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за адресою АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два удари рукою в обличчя, в результаті чого у ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 53 від 15 березня 2017 року, мають місце тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівої виличної дуги та синця в ділянці зовнішнього кута лівого ока, що могли утворитися від дії тупих предметів та відповідно до п. 2.3Iа, 2.3.2.б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Для утворення даних тілесних ушкоджень необхідно нанести не менше двох ударів в ділянку лівої половини обличчя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням по ч. 1 ст. 125 КК України не визнав та показав, що у вечірній час (дату не згадав) будучи на підпитку, наніс один удар долонею правої руки по лівій щоці малолітньому ОСОБА_9 від чого той ударився об двері. Ударив ОСОБА_10 тому що той їв у школі по дві порції обіду, а потім йому ставало зле від переїдання. Коли наносив удар ОСОБА_10 біля них нікого не було. На наступний день у ОСОБА_10 на обліччі синців не було. Зазначив що розкаюється у тому що наніс малолітньому ОСОБА_10 удар долонею.

Допитаний у судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_11 показала, що приблизно о 23-00 годині (день не згадала) ОСОБА_3 будучі у стані алкогольного сп`яніння наніс ОСОБА_10 два удари долонею лівої та правої руки по обличчю. Коли наносив удари то говорив щоб ОСОБА_10 багато у школі не вживав їжі. ОСОБА_3 бив ОСОБА_10 у веранді будинку.
Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_12 показала, що на весні 2017 року у вечірній час (дату не згадала) перебувала у кімнаті будинку, коли почула як кричить її брат ОСОБА_10 . Коли вона вийшла із кімнати то побачила як ОСОБА_3 ударив ОСОБА_10 по обличчю один раз долонею лівою рукою і раз правою рукою, після чого у ОСОБА_10 були синці під очима. Богдан не приїхав у суд тому що боїться ОСОБА_3 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що працює директором школи де навчалися діти. Як ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_10 не бачила і взагалі не від кого не чула про таке. Знає лише, що ОСОБА_10 мати возила у медзаклад у с. Бірківку для фіксації тілесних ушкоджень.
Не дивлячись на повне заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується наданими та перевіреними у суді доказами, а саме, показами свідків, відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 де він показував як наносив один удара долонею по обличчю ОСОБА_14 , крім того, вина ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні також підтверджується іншими наданими та перевіреними судом доказами:

- протоколом від 14.03.2017 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_15 повідомила, що 11.03.2017 року ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження її сину ОСОБА_9 ;

- заявою про залучення до провадження як потерпілого, в якій ОСОБА_9 повідомив, що 11.03.2017 року близько 23 год. ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження;

- протоколом від 24.03.2017 р. проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 ;

- висновком експерта № 53 від 15.03.2017 року, згідно якого у ОСОБА_9 мають місце тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівої виличної дуги

та синця в ділянці зовнішнього кута лівого ока, що могли утворитися від дії тупих предметів та відповідно до п. 2.3Iа, 2.3.2.б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Для утворення даних тілесних ушкоджень необхідно нанести не менше двох ударів в ділянку лівої половини обличчя. Тілесні ушкодження потерпілого в комплексі не могли утворитись при падінні останнього з висоти власного зросту на рівну тверду поверхню без виступів в тому числі з наданням тіла стороннього прискорення чи без нього.

До свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 , які ним були надані у судовому засіданні, суд ставиться критично, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами, які узгоджуються між собою щодо обставин події даного кримінального правопорушення, і розцінює їх як захисну версію обвинуваченого, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім того, хоч обвинувачений у судовому засіданні і не визнавав вини, однак зазначив що наносив один удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_14 , що свідчить про підтвердження самим обвинуваченим нанесення легких тілесних ушкоджень.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 діяння повністю доведено та правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисні дії, що виразились в нанесенні легких тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, що не є тяжким, його ставлення до цього, особу винного, посередню характеристику з місця проживання, його вік, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність двох обставин, що обтяжують покарання, думку учасників процесу, досудову доповідь, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо можливості призначення йому покарання у вигляді громадських робіт, і вважає, що саме таке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та законному представнику потерпілого. Обвинуваченому надати копію вироку у перекладі на російську мову.

Суддя ОСОБА_1