Справа № 474/176/16-к. Провадження № 1-кп/474/16/2016 року.
У Х В А Л А
Іменем України
23.01.17 року
Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка кримінальне провадження № 0000355, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 198, ч. 3 ст. 187 КК України.
Учасники кримінального провадження:
секретар судового засідання ОСОБА_5
прокурорОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_4
захисник обвинуваченого ОСОБА_7
в с т а н о в и л и:
В провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження № 1-кп/474/16/2016 року, що зареєстроване в ЄРДР від 10.02.2015 року за № 0000355 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про подовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підчас судового розгляду на 60 днів, оскільки підстав для звільнення останнього з-під варти не має, так як ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у такому вигляді продовжують існувати в тому числі і те, що обвинувачений не має постійного місця роботи та стабільного заробітку. Крім того прокурор вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за особливо тяжкий злочин до 10 років позбавлення волі після відбуття покарання знову вчинив ряд злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі до 12 років. Тому на думку прокурора в разі застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, продовжити скоєння інших кримінальних правопорушень, так як не має постійних доходів для існування. З врахуванням наявності вищезазначених ризиків та обставин, які підтверджують їх наявність, застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду даної кримінальної справи, а тому на думку прокурора є доцільним продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду даного кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання з тих же підстав, зазначивши також те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за особливо тяжкий корисливий злочин та після відбуття покарання за попереднім вироком знову вчинив низку корисливих злочинів, які за ступенем тяжкості відносяться до катергорії середньої тяжкості та особливо тяжких злочинів, а тому продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою відповідає справжньому суспільному інтересу, який не заважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, оскільки вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому злочинів не доведена та прокурором було змінено в суді обвинувачення зі ст. 185 ч.3, ст.187 ч. 3 КК України на ст. 198, ч. 3 ст. 187 КК України, що свідчить про недоведенність прокурором вини обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому злочинів. При цьому прокурором на думку обвинуваченого та його захисника не доведено те, що не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід домашнього арешту.
Заслухав доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти продовження тримання ОСОБА_4 під вартою, оскільки прокурором не доведено вину ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому злочинів, а також те, що не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що доцільно продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ухвали Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29.11.2016 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою спливає 28.01.2017 року, на теперішній час судовий розгляд триває та не прийнято остаточного рішення по справі, ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні злочинів, передбачених ст. 198, ч. 3 ст. 187 КК України, які за ступенем тяжкості, згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та особливо тяжких злочинів за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років та від 7 років до 12 років. Знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_4 виходячи з вищенаведених підстав може вчинити інший злочин чи продовжити злочинну діяльність.
Таким чином, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому це дає підстави для продовження строку утримання під вартою обвинуваченого до 60 днів, тобто до 25.03.2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Прокурор у судовому засіданні довів ці обставини.
Захисником не доведено, що відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та те, що запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою належним чином буде гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальним законодавством обов`язків, а тому суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з утримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про який просить сторона захисту.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, що є раніше судимим за особливо тяжкий злочин, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються.
Крім зазначеного, існують обставини, що перешкоджають завершенню судового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме необхідно допитати свідка ОСОБА_8 , про допит якого клопоче сторона захисту, на даний час відсутній висновок експера по ухвалі суду від 10.11.2016 року про призначення комплексної лінгвистичної експеритизи усного мовлення та кумпюторо - технічної експертизи аудіозапису, провадження якої доручено експертам Харківського НДІСЕ, а також необхідно дослідити інші докази по справі надані сторонами кримінального провадження.
Доводи обвинуваченого та його захисника відносно того, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому злочинів не доведена прокурором, внаслідок чого прокурорм був змушений в суді змінювати обвинувачення на статтю санкцією, якою передбачене менш суворе покарання ніж за попередньою ст. 185 ч. 3 КК України, суд з цього приводу зазначає, що зміна прокурором обвинувачення в порядку ст. 338 КПК України, є лише правом прокурора на здійснення даної процесуальної дії і ніяким чином не може свідчити про безпідставність пред`явленого прокурором обвинувачення.
Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 196, 198, 331 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Строк дії ухвали рахувати з 12 години 23 січня 2017 року до 12 години 25 березня 2017 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та уповноваженій службовій особі по місцю ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту її вручення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3