Справа № 464/7733/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/982/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Цибикнур Медведівського району Марійської АССР Російської Федерації, без зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 та ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 27 липня 2015р., шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 31 серпня 2015р., із зарахуванням в строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2015р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено без змін взяття під варту.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 27 липня 2015 року о 00.10 год. неподалік магазину «Алко Маркет», що по вулиці Дністерській, 2 у м.Львові, повторно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя і здоров`я, штовхнули потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого він впав на землю, та схопивши його рукою за шию, відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «HTC Desire 600 dual sim» вартістю 1900грн., сім картою мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_1 вартістю 11,88грн., на рахунку якої було 6 грн., картою пам`яті «Трансенд» на 16 Гб. вартістю 118,75грн., мобільним телефоном марки «Acer V360» вартістю 1163,75грн., сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 11,88грн., картою пам`яті «Трансенд» на 16 Гб вартістю 118,75грн., MP3-програвачем марки «Айпод 4 Джі 32 ГБ», вартістю 1472,50грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 4803,51грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2016 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що під час розгляду справи та ухвалення вироку місцевий суд допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду щодо кваліфікації злочину за ознаками ч.2 ст.186 КК України не відповідають фактичним обставинам справи, так само судом не було належним чином встановлено особу обвинуваченого, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину.

На думку апелянта, суд, приймаючи до розгляду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , не звернув уваги, що прокурором порушено вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема в такому викладені лише зміст підозри, а також частина тих фактичних обставин правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 і правова кваліфікація.

Як зазначає адвокат, за таким обвинувальним актом, ОСОБА_10 має статус не обвинуваченого, а підозрюваного, оскільки відповідно до положень ст.277 КПК України становить зміст повідомлення про підозру.

Заслухавши доповідача, адвоката на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без змін, прослухавши звукозаписи на технічних носіях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межахапеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

На переконання колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано, висновки суду про наявність вини ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , даними у судовому засіданні в суді першої інстанції; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31 липня 2015 року (а.к.п.77-79); протоколом огляду речей від 06 серпня 2015 року (а.к.п.90); довідкою повного товариства «ЛОМБАРД «АВЕРС» (ПП «ВОЛЬТА» І КОМПАНІЯ) №107/15 від 30 липня 2015 р. з додатками (а.к.п.85-87); висновком судової товарознавчої експертизи №1632 від 10 травня 2016 року (а.к.п.158-160), та винні протиправні діяння останнього вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.186 КК України, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Не заслуговують на увагу також твердження апелянта про невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону як на підставу скасування оскаржуваного вироку з огляду на таке.

Згідно з вимогами положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам КПК України, при цьому таке повернення передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, якимпрокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, та такий повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, зокрема повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, обвинуваченим, згідно зі ст.42 КПК України, є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України. Таким чином, станом на день складення та погодження обвинувального акта ОСОБА_7 фактично перебував в статусі підозрюваного, а тому підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, натомість процесуальний статус останнього на обвинувачуваного (підсудного) змінився лише з часу передачі обвинувального акта на розгляд суду.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002063 від 27.07.2015 року, такий містить виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, з зазначенням форми вини, мотиву і мети скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вчинення якого йому інкримінувалося, формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, а отже містить усі необхідні відомості, передбачені ст.291 КПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.314 КПК України, перевіривши обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, обґрунтовано призначив його судовий розгляд.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, має судимість, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні умисні корисливі злочини, вину у вчиненому злочині визнав частково, не займається суспільно-корисною діяльністю, а також те, що шкода потерпілому відшкодована частково, та з урахуванням вимог ч.1, ч.4 ст.70 КК України призначив необхідне та достатнє для виправлення покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржуваний вирок в силу ст.370 КПК України, є законним й обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, а отже апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
вирок Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу - адвоката ОСОБА_6 в його інтересах - без задоволення.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2015 року по 12 грудня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4