Справа №639/2306/17
Провадження №1-кп/639/303/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000033 від 06.02.2017 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , уродженця с. Денежникове Новоайдарського району Луганської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця строкової служби, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №215 (по стройовій частині) від 10 жовтня 2013 року солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 , та призначений на посаду старшого стрільця 3 відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти стрілецького батальйону вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 , проходячи військову строкову службу у військовій частині НОМЕР_2 був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, солдат ОСОБА_5 , під час проходження військової строкової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно- правових актів вирішив стати на злочинний шлях за наступних обставин.

В період часу з 20.05.2014 по 19.06.2014 року солдат ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування у лікарні УМВС в Луганській області, з якої 20.06.2014 року мав повернутися у військову частину та приступити до виконання службових обов`язків.

Згідно телеграми №280 від 18.06.2014 року Управління східного оперативного територіального об`єднання, у зв`язку із складною суспільно-політичною обстановкою, що склалася в Луганській області та захопленням не передбаченими законом збройними формуваннями військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , слід передислокувати військову частину НОМЕР_2 у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_2 19.06.2014 року, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, тобто без дозволу відповідного начальника не з`явився з лікарняного закладу до військової частини та вибув до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та перебував за її межами до самостійного з`явлення в орган досудового розслідування 28.02.2017 року.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової служби та проходячи її на посаді старшого стрільця 3 відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 19 червня 2014 року був виписаний з лікарняного закладу та повинен був з`явитися у військову частину, яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 та продовжував ухилятися від військової служби до 28 лютого 2017 року, тобто у нез`явлення військовослужбовця вчасно на строкову службу з лікувального закладу тривалістю понад один місяць, чим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

28.02.2017 року між прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; відшкодувати судові витрати у повному обсязі.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.407 КК України, із застосуванням ст.ст.69, 53 КК України, у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали та зміст укладеної угоди про визнання винуватості, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ч.2 ст.474 КПК України, розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнає себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Потерпілих у кримінальному провадженню немає, вчиненим злочином шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання.

Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно військовослужбовця строкової служби на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Вказані пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, а тому, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнає свою вину в інкримінованому злочині та щиро розкаюється, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.407 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69, 53 КК України, у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даними про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.314, 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2017 року по кримінальному провадженню №0000033 від 06.02.2017 року, яка укладена між прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69, 53 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1