АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1055/17 Справа № 209/2836/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000560 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати через тяжкість призначеного покарання та призначити йому покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкціями відповідних статей закону України про кримінальну відповідальність.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, і призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року, остаточно до відбування призначене покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 cерпня 2016 року по день ухвалення вироку, 03 квітня 2017 року, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз в сумі 510 гривень 00 копійок, вирішено питання про долю речових доказів.

Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, 19 травня 2016 року близько 22:00 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «ACER Liguid Е2», чорного кольору, імей № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1750 грн. згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1615 від 18.07.16 року, що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_9 , у подальшому майном ОСОБА_9 , а саме вищевказаним мобільним телефоном, розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень) гривень.

Також 23 травня 2016 року близько 23:00 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Самсунг GT-С3010», чорного кольору, імей № НОМЕР_3 , вартістю 250 грн. згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1442 від 26.06.16 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_10 , у подальшому майном ОСОБА_10 , а саме вищевказаним мобільним телефоном, яким заволодів таємно, шляхом вільного доступу, розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_8 , заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 250 (двісті п`ятдесят гривень) гривень.

Також 27 травня 2016 року близько 17:00 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , діючи повторно, таємно викрав ноутбук марки «НР» Pavilion Notebook PC, серійний номер 5CD3471SKW, Product NO. F4U28EA#AC, вартістю 9350 грн. згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1442 від 26.06.16 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_11 , у подальшому майном ОСОБА_11 , а саме вищевказаним ноутбуком, яким заволодів таємно, шляхом вільного доступу, розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_8 , заподіяв ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

Також 12 червня 2016 року, близько 23:00 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_8 , діючи повторно, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 разом з ОСОБА_12 , у якого при собі був мобільний телефон марки «Meizu М2», чорного кольору, імей НОМЕР_4 , вартістю 2666,67 грн., який на праві власності належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вищевказаним мобільним телефоном заволодів таємно, шляхом вільного доступу, та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_8 , заподіяв ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 2666,67 (дві тисячі шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок).

Також 14 червня 2016 року, близько 04:00 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , діючи повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Номі і181», імей № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , вартістю 320,76 гривень згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1442 від 26.06.16 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_14 , та мобільний телефон марки «Нокіа 206», імей № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , вартістю 375 гривень згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1442 від 26.06.16 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_15 , у подальшому, майном ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 , а саме вищевказаними мобільними телефонами, якими заволодів таємно, шляхом вільного доступу, розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_8 , заподіяв ОСОБА_14 , майнову шкоду на суму 320,76 (триста двадцять гривень 76 копійок) а ОСОБА_15 заподіяв майнову шкоду на суму 375 (триста сімдесят п`ять) гривень.

Також 05 липня 2016 року, близько 19:00 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №42 по бульвару Будівельників у м. Кам`янське, зустрів свого знайомого ОСОБА_16 , у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «LG GS290», імей № НОМЕР_9 , та, діючи повторно, шляхом зловживання довірою заволодів вказаним телефоном і розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_16 майнову шкоду на суму 290 (двісті дев`яносто) гривень.

Також 01 серпня 2016 року, близько 07:30 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_8 , знаходячись біля ринку «Кваки», по б-ру Героїв у м. Кам`янське, зустрів свого знайомого ОСОБА_17 , у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «Номі i280», імей №. НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , та, діючи повторно, шляхом зловживання довірою останнього, заволодів вказаним телефоном і розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_17 , майнову шкоду на суму 654,55 (шістсот п`ятдесят чотири гривні п`ятдесят п`ять копійок).

Вищезазначені дії обвинуваченого за епізодами 19 травня 2016 року, 23 травня 2016 року, 27 травня 2016 року, 12 червня 2016 року, 14 червня 2016 року були кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а за епізодами 05 липня 2016 року та 01 серпня 2016 року - за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що з оскаржуваним вироком суду першої інстанціє він не згоден, та вважає призначене йому покарання надмірно суворим. На думку апелянта, суд не взяв до уваги достатньою мірою його явку з повинною та щиросердне зізнання по всім інкримінованим йому епізодам.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які на задоволенні апеляційної скарги наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, висновки суду про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених в оскаржуваному вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими.

Як вбачається із вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому за кожне із вчинених ним кримінальних правопорушень було з дотриманням вимог ст. 65 КК України враховано ступень їх тяжкості, а саме те, що згідно ст. 12 КК України вони є злочинами середньої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини та каяття обвинуваченого; обставину, що обтяжує покарання, якою було визнано рецидив злочинів; особу ОСОБА_8 , що є раніше неодноразово судимим, в тому числі за аналогічні корисливі злочини, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Належним чином оцінивши зазначені обставини у сукупності, суд обґрунтовано та з дотриманням вимог закону призначив обвинуваченому покарання за кожний із вчинених ним злочинів у виді позбавлення волі у межах санкцій ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, яке є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи обвинуваченого про недостатнє врахування судом обставин, що мають значення, а саме щирого зізнання та явки з повинною по всім епізодам, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги зважаючи на те, що згідно вироку ці обставини були прийняті судом до уваги як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та враховані достатньою мірою.

Крім того, застосування положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, на чому наполягає обвинувачений в апеляційній скарзі, є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з урахуванням особи винного.

Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для застосування положень ст. 69 КК України, і такий висновок колегія суддів вважає правильним зважаючи на те, що дійсно не вбачається декількох виняткових обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Також, на думку колегії суддів, обставини даного кримінального провадження, зокрема кількість епізодів вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність в нього судимостей за аналогічні злочини, вчинення ним нових злочинів в період іспитового строку за попереднім вироком суду, - не дають підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, а там більше для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до обговорення викладених у заяві від 04.07.2017 р. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами доводів ОСОБА_8 про неправильне встановлення судом фактичних обставин за епізодом таємного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 . Так, згідно наявним матеріалам справу було розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, при цьому наслідки прийняття такого процесуального рішення, зокрема неможливість подальшого оскарження фактичних обставин в апеляційному порядку, були роз`яснені обвинуваченому у судових засіданнях 02.03.2017 р. та 15.03.2017 р., підстави для сумнівів у добровільності його згоди на розгляд справи у зазначеному порядку та у розумінні ним наслідків такої згоди відсутні.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 ,ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.) зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, а саме строк перебування його під вартою з 04 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, у строк відбування покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4