справа № 488/3731/16-к
провадження № 1-кп/488/56/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2017 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретаряОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4
захисниківОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілогоОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, українець, громадянин України, освіта вища, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
21.04.2016 року близько 13:00 години обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік будинку 7-А по вулиці Ольжича (Ленінградської) у місті Миколаєві, побачив потерпілого ОСОБА_7 , з яким у нього напередодні відбувся конфлікт, в результаті чого у обвинуваченого виник злочинний умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи вказаний умисел, обвинувачений, маючи при собі травматичну зброю «Скат-1Р», підійшов до автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 , в якому перебував потерпілий, відкрив передні пасажирські дверцята автомобіля та, вступивши із потерпілим у діалог, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійснив з наявної у нього травматичної зброї «Скат-1Р» один постріл у потерпілого, який у цей час перебував на передньому сидінні вказаного автомобіля, спричинивши тому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого вогнепального поранення правого стегна.

Після цього потерпілий вийшов з автомобіля, а обвинувачений, продовжуючи реалізовувати свій умисел, обійшовши автомобіль спереду, підійшов до потерпілого на відстань близько двох метрів та, діючи умисно, здійснив у потерпілого з наявної травматичної зброї ще два постріли, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого вогнепального поранення в живіт в ділянці пупка та правого стегна.

Після вказаних пострілів обвинувачений намагався залишити місце події, але потерпілий, бажаючи затримати обвинуваченого та передати його в руки поліції, наздогнав обвинуваченого, між ними почалася бійка.
У цей момент обвинувачений, продовжуючи свої умисні дії, з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, здійснив у потерпілого ще чотири постріли, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді одного непроникаючого вогнепального поранення в області правої гомілки, одного поранення в області правого стегна, одного поранення в області лівого стегна та одного поранення в області лівої стопи.
Таким чином, обвинувачений спричинив потерпілому сім непроникаючих вогнепальних поранень у різні частини тіла, у тому числі: в ділянці пупка (одне поранення), на лівому стегні (одне поранення), в ділянці лівої стопи (одне поранення), в ділянці правого стегна (три поранення) в ділянці правої гомілки (одне поранення), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Окрім того обвинувачений при невстановлених обставинах незаконно придбав 3 патрони калібру 9 мм, які є боєприпасами до пістолета Макарова та, не маючи передбаченого законом дозволу, зберігав їх у металевому сейфі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до їх вилучення в ході обшуку 27.04.2016 року. Відповідно до висновку експерта №878 від 16.06.2016 патрони у кількості 3 одиниць є боєприпасами 9 мм патронами до пістолета Макарова (ПМ).

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою вину не визнав, та пояснив, що 19.04.2016 року, в обідній час, біля магазину «Фуршет», що знаходиться на перетині проспектів Богоявленського та Корабелів в місті Миколаєві, зустрівся зі свідком ОСОБА_10 , придбали каву та, розмовляючи, пішли в бік ринку «Фенікс». Біля пішохідного переходу через Богоявленський проспект до них підбіг потерпілий, якого обвинувачений раніше не знав та почав нецензурно висловлюватися на адресу ОСОБА_10 , намагався її вдарити та примусити сісти до свого автомобіля, але обвинувачений завадив цьому, ставши між ними. В конфлікт обвинувачений не втручався, не лаявся із потерпілим, лише хотів припинити суперечку, а тому відвів свідка до приміщення супермаркету, а потім, після того, як потерпілий пішов, відвіз ОСОБА_10 додому, по дорозі вона пояснила, що потерпілий є її колишнім співмешканцем, з яким вона припинила відносини приблизно місяць тому і протягом цього місяця потерпілий її переслідував, неодноразово вривався в її квартиру, вчиняв скандали, неадекватно себе поводив. Відвізши ОСОБА_10 додому, обвинувачений поїхав у своїх справах.

21.04.2016 року після закінчення добового чергування (на той час обвинувачений працював інспектором патрульної поліції) обвинувачений зателефонував ОСОБА_10 , яка повідомила, що потерпілий знову приходив до неї, намагався вибити вхідні двері в квартирі і вона боїться виходити з дому. Бажаючи допомогти, обвинувачений приїхав до свідка та відвіз до магазину, а після здійснення покупок вони повернулися до будинку ОСОБА_10 , біля якого побачили автомобіль потерпілого, а сам він сидів на лавці біля під`їзду, в якому жила потерпіла. ОСОБА_10 розплакалася, боялася йти додому, у зв`язку з чим обвинувачений відвіз її до подруги, а сам вирішив поговорити із потерпілим.

Повернувшись, обвинувачений побачив потерпілого, який сидів у своєму автомобілі біля магазину. Обвинувачений мав намір поговорити із потерпілим, не бажав наносити йому тілесні ушкодження, однак, виходячи з машини, взяв з собою належний йому револьвер «СКАТ 1Р», який він випадково забув залишити вдома у сейфі та поклав його за пояс своїх брюк, ззаду, оскільки за правилами зберігання зброї не мав права залишити без нагляду. Пістолет був заряджений, в барабані було сім патронів.

Обвинувачений почав сідати до автомобіля потерпілого, але пістолет у кишені заважав, тому він його вийняв, не направляючи при цьому на потерпілого та нічого йому не говорячи. Побачивши в руках у обвинуваченого пістолет, потерпілий однією рукою схопив пістолет за дуло та потягнув на себе, а іншою рукою схопив обвинуваченого за шию та почав душити. Обвинувачений різко рванув свою руку та почув постріл. Куди потрапила куля не бачив, вистріл відбувся випадково, оскільки в даному пістолеті немає запобіжника, постріли здійснюються самовзводом. Обвинувачений відразу залишив автомобіль потерпілого та пішов по напрямку до свого автомобіля, але в цей час з машини вискочив потерпілий та почав наближатися до обвинуваченого, погрожуючи спричиненням тілесних ушкоджень та заподіянням смерті, у зв`язку з чим останній, попередньо повідомивши потерпілого про застосування зброї, два рази вистрелив тому під ноги, але це його не зупинило. В руках у потерпілого зброї не було, видимих тілесних ушкоджень обвинувачений на ньому теж не бачив. Наздогнавши обвинуваченого, потерпілий повалив його та, утримуючи однією рукою руку обвинуваченого з пістолетом, іншою наніс йому близько 10 ударів, в цей момент обвинувачений почув ще один постріл, не бажаючи при цьому його здійснювати. Обвинувачений піднявся та почав відходити від місця бійки, але потерпілий продовжував йти на нього, тому обвинувачений вистрелив йому в область ніг, але не виключає, що міг промахнутися та влучити в область живота, внаслідок чого той зупинився. Кількість своїх пострілів обвинувачений не рахував, припинив стріляти, оскільки потерпілий зупинився. На думку обвинуваченого на той час потерпілий не потребував медичної допомоги, а тому він її йому не надав, а пішов до свого автомобіля та поїхав з місця пригоди, в нього були тілесні ушкодження садни тіла та голови, але з приводу вказаних тілесних ушкоджень він до медичних закладів чи до органів поліції не звертався. Через декілька годин після вказаної події обвинуваченому подзвонила ОСОБА_10 та спитала його про причетність до цієї події, він сказав свідкові, що йому про це нічого не відомо.

Обвинувачений вважає, що агресивні дії потерпілого, як і його подальші його неправдиві показання, мають на меті оговорити обвинуваченого, викликані ревнощами останнього, які були безпідставними, оскільки на той час між обвинуваченим та свідком були суто приятельські відносини. На даний час, після цих подій обвинувачений та ОСОБА_10 проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Зброю обвинувачений завжди зберігає у сейфі, доступ до зброї є виключно у нього.

27.04.2016 року вдома у обвинуваченого був проведений обшук, в ході якого були вилучені револьвер, патрони до нього. Наприкінці обшуку, в кімнаті обвинуваченого, в сейфі, де той зберігав зброю, в футлярі від окулярів, що належав батькові обвинуваченого ОСОБА_11 , що помер у 2011 році, виявилися патрони, які до цього обвинувачений ніколи не бачив та не знав, що вони там знаходилися. Вказаний футляр обвинуваченому дала матір ОСОБА_4 приблизно за два роки до обшуку, сказала, що там особисті речі батька, що залишилися від нього на згадку, про патрони вона теж нічого не знала.

Винність ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих правопорушень, доведена сукупністю досліджених доказів, які визнані судом належними та допустимими.

За обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.
З показань допитаного судом потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що обвинуваченого той раніше не знав, але протягом 1,5 років проживав із свідком ОСОБА_10 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, однак перед цими подіями вони розсталися.

Наступного дня після чергової сварки із ОСОБА_10 , 19.04.2016 року, приблизно о 13:00 годині потерпілий побачив її з обвинуваченим та вирішив поговорити, однак останній втрутився у розмову та увів свідка з собою. В той же день ОСОБА_10 написала потерпілому, що з нею був її знайомий з прокуратури, з яким вона спілкувалася по роботі.

21.04.2016 року потерпілий за запрошенням ОСОБА_10 , приблизно о 8:00 годині приїхав до неї додому, в них були близькі стосунки. Приблизно через годину потерпілий поїхав на роботу, але згодом ОСОБА_10 подзвонила та влаштувала скандал з приводу того, що він усім розповідає про те, що вони знову разом. Бажаючи поговорити з ОСОБА_10 , приблизно об 11:00 12:00 годині потерпілий поїхав до неї, але та не відчиняла двері та телефоном сказала, щоб він уїжджав.

Потерпілий сів в машину, яка знаходилася біля будинку ОСОБА_10 , щоб їхати додому та почав її прогрівати. В цей час двері машини відкрив обвинувачений та, не сідаючи в автомобіль, запропонував «поговорити по-чоловічому», на що обвинувачений погодився та почав виходити з автомобілю, при цьому він не ображав обвинуваченого, не кричав на нього, в руках у нього ніяких предметів не було. У свою чергу, обвинувачений дістав револьвер та з відстані приблизно півметра вистрелив в праве стегно потерпілого. Після пострілу, з метою відібрати у обвинуваченого пістолет та завадити здійснювати нові постріли, почав, обходячи автомобіль, рухатися в сторону останнього, який при цьому, також наблизившись до потерпілого, з відстані приблизно 1,5 метри здійснив ще два постріли в живіт та в пах. При цьому потерпілий не торкався обвинуваченого та його пістолету, між ними весь час була певна відстань. Після здійснення третього пострілу обвинувачений почав відходити від автомобіля, потерпілий його наздогнав, оскільки хотів затримати та передати поліції, повалив та, утримуючи лівою рукою за пістолет, два рази вдарив по обличчю, щоб подолати опір та примусити припинити супротив затриманню. Після ударів видимих тілесних ушкоджень у обвинуваченого не було. В якийсь момент обвинувачений вирвався з-під потерпілого, здійснив ще чотири постріли та втік. Куди саме влучили кулі потерпілий не пам`ятає. Потерпілий від отриманих ушкоджень сів на землю, в нього була кров на джинсах, светрі, куртці. Потерпілого пересадили на лавку, викликали швидку та поліцію. Поліцейським потерпілий одразу повідомив, що в нього стріляв знайомий ОСОБА_10 , коли поліцейські привезли до лікарні ОСОБА_10 , потерпілий їй також повідомив, що стріляв її знайомий, з яким він її бачив за день до цього, але та не сказала, хто це був.

Окрім того, в ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілий впізнав обвинуваченого, як особу, що спричинила йому поранення за викладених вище обставин (т. 1, а.п. 240-242).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що в денний час, 21.04.2016 року, знаходячись на вулиці Ольжича (Ленінградській) в місті Миколаєві, почув декілька пострілів та пішов у їх напрямку. Пройшовши приблизно 50 метрів, між магазином та багатоповерховим будинком побачив, як обвинувачений, знаходячись обличчям до потерпілого, здійснював постріли у останнього. Свідок почув крик жінки та відволікся на неї, а коли знову подивився на місце події, то побачив, що обвинувачений уходить і також пішов у власних справах. Обвинувачений щось тримав в руці, що конкретно свідок не роздивися, можливо й пістолет, у потерпілого в руках нічого не було.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого, як особу, що приблизно о 13:00 годині 21.04.2016 року, знаходячись на вулиці Ольжича (Ленінградській) в місті Миколаєві, здійснювала постріли (т. 1, а.п. 237-239).

Свідок ОСОБА_14 суду повідомила, що знаходячись на роботі, в приміщенні магазину, що знаходиться біля кінцевої зупинки маршруту № 76, почула постріли. Вийшовши на вулицю, на відстані приблизно 20 метрів побачила обвинуваченого, що швидко йшов від машини потерпілого, який, у свою чергу, наздогнав обвинуваченого, між ними почалася бійка, вони впали на землю, однак через деякий час підвелися на ноги, після чого обвинувачений вистрілив з пістолета по ногах потерпілого та пішов, а потерпілий знову впав. Свідок разом із водієм маршрутного таксі допомогли потерпілому, в якого на тілі були видимі тілесні ушкодження (поранення), піднятися та викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_15 , знаходячись в обідній час вдома в квартирі АДРЕСА_2 , подивившись у вікно, що виходить на кінцеву зупинку маршрутного таксі № 76, біля вказаної зупинки побачив автомобіль світлого кольору, одна з лівих дверей якого була відчинена і обвинуваченого, який відступав від потерпілого, направляючи на нього пістолет. Наздогнавши обвинуваченого, потерпілий схопив його за руку, між ними почалася боротьба, потім обвинувачений підвівся та здійснив постріли у потерпілого, після чого почав відходити, а потерпілий сів на бордюр. Всього обвинувачений вистрілив близько шести разів. Свідок вийшов на вулицю, на той час вже приїхала швидка медична допомога та поліція, по стану потерпілого було видно, що йому погано.

З показань допитаного судом свідка ОСОБА_16 вбачається, що він є водієм маршрутного таксі № 76. 21.04.2016 року, в обідній час, знаходячись на кінцевій зупинці на вулиці Ольжича, почув хлопок та побачив, що з передньої пасажирської двері автомобілю «Шевроле» сірого кольору, який стояв неподалік, вийшов обвинувачений та пішов від авто. Потім відкрилися двері водія, звідти вийшов потерпілий та швидко пішов за обвинуваченим, вони скрилися за деревом, свідок почув ще один-два хлопки та побачив, що обвинувачений побіг через дорогу, де потерпілий його наздогнав та почав бити по голові, тримаючи за руку. Обвинувачений вирвався та, здійснивши два-три постріли по ногах потерпілого, пішов з місця події, свідок допоміг потерпілому закрити автомобіль, викликав швидку та, після її приїзду, поїхав на маршрут, не дочекавшись поліції.

Як пояснила суду свідок ОСОБА_10 , 19.04.2016 року в денний час вона зустрілася із обвинуваченим, з яким вони разом працювали. Вони розмовляли, пили каву біля магазину «Фуршет». Потерпілий побачив їх, підбіг, почав лаятися на свідка, ображав її, намагався затягнути в свій автомобіль, обвинувачений попросив потерпілого не чіпати свідка, після чого свідок з обвинуваченим пішли, тілесних ушкоджень ніхто один іншому не наносив. Свідок пояснила обвинуваченому, що потерпілий її колишній співмешканець, з яким вони вже розсталися.

Наступного дня свідок ані з обвинуваченим, ані із потерпілим не бачилася.

21.04.2016 року вранці потерпілого не було в квартирі свідка, однак хтось до неї приходив додому, намагався відчинити двері, можливо, це був потерпілий. Стосунків на цей час вони вже не підтримували. В цей час свідкові зателефонував обвинувачений та, вислухавши її, сказав, що перевірить, чи не знаходиться потерпілий поруч з її будинком. Біля 10:00 години обвинувачений приїхав, забрав свідка та відвіз її до магазину а, коли вони поверталися, то біля будинку побачили автомобіль потерпілого. Сам потерпілий сидів біля будинку таким чином, щоб бачити двері під`їзду свідка. Обвинувачений, на прохання свідка, відвіз її до подруги, а сам поїхав, більше в цей день свідок його не бачила.

Пізніше в той же день свідку він співробітників поліції стало відомо, що у потерпілого стріляли, однак вона не думала, що це зробив обвинувачений.

Свідок ОСОБА_17 співробітник Корабельного ВП, знаходився на чергуванні у Корабельному ВП, у складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце події, де брав участь у проведенні огляду. На час приїзду свідка, обвинуваченого та потерпілого там вже не було, в ході першочергових опитувань співробітниками поліції були встановлені очевидці події.

Свідок ОСОБА_18 співробітник Корабельного ВП, знаходився на чергуванні у Корабельному ВП, у складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце події, де брав участь у проведенні огляду в якості спеціаліста. На час приїзду свідка, обвинуваченого та потерпілого там вже не було, в ході огляду місця події була виявлена кулька та сліди крові.

Свідок ОСОБА_19 співробітник Корабельного ВП, знаходячись на території Корабельного району, отримав повідомлення про стрілянину на кінцевій зупинці 76 маршруту. На час приїзду свідка на місце події, обвинуваченого та потерпілого там вже не було, а свідок за вказівкою слідчого приймав участь у встановлені очевидців події.

Свідок ОСОБА_20 співробітник Корабельного ВП, після повідомлення від чергового Корабельного ВП про стрілянину на вулиці Ольжича, прибув на місце події та за вказівкою слідчого встановлював очевидців події. На місці події було авто потерпілого, також були виявлені сліди крові.

Суд аналізує показання допитаних в суді учасників провадження шляхом їх співставлення між собою та з іншими дослідженими судом доказами, виявлення та усунення суперечностей між ними.

Так, суд відмічає, що показання потерпілого стосовно кількості та локалізації отриманих ним поранень узгоджуються не тільки з інформацією, зазначеною у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.04.2016 року (т. 1, а.п. 71-72), з якого вбачається, що в цей же день, приблизно о 13:00 годині в районі будинку № 7-А по вулиці Ольжича (Ленінградській) у потерпілого було зроблено сім пострілів, що спричинили поранення, але й об`єктивно. Так, в ході огляду місця події були вилучені предмет, схожий на гумову кулю та змив речовини бурого кольору (т. 1, а.п. 74-78). Окрім того, з приміщення жовтневої ЦРЛ вилучені ще шість предметів чорного кольору, схожих на кулі (т. 1, а.п. 81-83), а також одяг потерпілого, а саме кросівки «Рібок», светр сірого кольору, джинси темно-синього кольору із ременем (т. 1, а.п. 79-80), які були після дослідження експертом визнані речовими доказами та передані на зберігання в камеру схову речових доказів слідчого відділу прокуратури області (т. 1, а.п. 165). З висновків експерта № 889 від 21.06.2016 року (т. 1, а.п. 86-87) та № 1547/889-16 р. від 14.09.2016 року (т. 1, а.п. 90-91) вбачається, що потерпілому спричинені тілесні ушкодження у вигляді семи непроникаючих вогнепальних поранень: в ділянці пупка (одне поранення), на лівому стегні (одне поранення), в ділянці лівої стопи (одне поранення), в ділянці правого стегна (три поранення), в ділянці правої гомілки (одне поранення), які могли утворитися в результаті не менше семи пострілів зі зброї, зарядженої кулями та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані висновки експерта узгоджуються з інформацією, що відображена у довідці приймального відділення ЖЦРЛ (т. 1, а.п. 92), медичній документація з ЖЦРЛ (т. 1, а.п. 93-108), копії карти амбулаторного хворого потерпілого ОСОБА_7 (т. 1, а.п. 111-132), що визнані речовими доказами та долучені до матеріалів провадження (т. 1, а.п. 109).

З висновків експерта № 151 від 29.08.2016 року (т. 1, а.п. 136-140) та № 176 від 16.09.2016 року (т. 1, а.п. 144-145) вбачається, що на одязі потерпілого наявні ушкодження: п`ять вхідних вогнепальних ушкоджень на брюках, одне на джемпері та одне на кросівках, які утворилися внаслідок не менше семи пострілів з вогнепальної зброї, спорядженої снарядом, в склад якого входить полімерна речовина темного кольору та локалізація яких відповідає локалізації ушкоджень на тілі потерпілого.

Викладені докази стосуються локалізації, кількості отриманих потерпілим поранень, визначенню тілесних ушкоджень, які вони спричинили. Вказані обставини стороною захисту не заперечувались, у той же час обвинувачений заперечував обставини, за яких вони були спричинені.

Аналізуючи показання обвинуваченого та потерпілого, суд відмічає наявні в них суттєві суперечності. Так, потерпілий стверджує, що постріли вчинялися обвинуваченим свідомо, із наміром спричинення тілесних ушкоджень, останній ж навпаки, заперечує наявність умислу на спричинення тілесних ушкоджень.

При цьому, суд критично ставиться до позиції обвинуваченого щодо випадковості вчинення першого пострілу. Дійсно, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 допустив можливість здійснення пострілу випадково, внаслідок боротьби обвинуваченого та потерпілого за контроль над пістолетом. У той же час, ініціатором спілкування між потерпілим та обвинуваченим був саме останній, обравши при цьому місце та час такого спілкування, взявши з собою травматичну зброю, та діставши її, сідаючи в салон автомобіля потерпілого. Все це, на переконання суду, свідчить про готовність та намір обвинуваченого ще до початку розмови із потерпілим спричинити тому тілесні ушкодження із використанням травматичної зброї, що й було ним реалізоване.

Не витримають критики також показання обвинуваченого, про те, що револьвер він взяв з собою, оскільки не хотів порушувати вимоги зберігання зброї та дістав його в автомобілі потерпілого, оскільки йому було незручно сидіти. Знову ж таки, будучи ініціатором спілкування із потерпілим, обвинувачений міг самостійно обрати інший час для цього, заливши зброю вдома, а виймаючи її в присутності потерпілого, враховуючи конфліктний характер їх зустрічі, не міг не розуміти, що це буде розцінено потерпілим як загроза для його життя та здоров`я.

Таким чином, суд відзначає, що показання обвинуваченого не були відвертими та спростовані дослідженими судом доказами.

Розбіжності в показаннях обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_16 стосовно того, чи знаходився обвинувачений в момент вчинення першого пострілу в салоні автомобілю потерпілого, або лише «присів» до нього, не зачинивши за собою двері, суд вважає такими, що не впливають на оцінку дій учасників події.

Показання інших свідків, що були очевидцями конфлікту між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підтверджують факт здійснення обвинуваченим пострілів у потерпілого.

Також суд відмічає, що поведінка обвинуваченого після спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому спростовує його показання про випадковість їх спричинення або про їх спричинення у стані необхідної оборони. Зокрема, обвинувачений не вчинив жодних заходів щодо надання потерпілому первісної медичної допомоги, залишивши місце пригоди, не викликавши швидку медичну допомогу та поліцію, що підтверджується інформацією з аудіо записів повідомлень на лінію «102» за вказаною подією (т. 1, а.п. 243). Цифровий носій диск із аудіо записом визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів провадження (т. 1, а.п. 247, 248). Окрім того, з відповідей медичних установ вбачається, що за медичною допомогою після подій 21.04.2016 року обвинувачений не звертався (т. 2, а.п. 5-8).

На переконання суду, викладене підтверджує усвідомлення обвинуваченим протиправності своєї поведінки та намагання уникнути відповідальності за вчинені дії.

Серед іншого це також пояснює й показання свідка ОСОБА_10 про те, що їй тривалий час було невідомо, хто спричинив потерпілому тілесні ушкодження. Зазначення потерпілим винної у спричиненні йому ушкоджень особи та її ідентифікація, як знайомого свідка ОСОБА_10 , із зазначенням конкретних обставин, за яких вони втрьох спілкувалися за день до події, на переконання суду, робило зрозумілим для свідка, на кого вказує потерпілий, проте вказану інформацію свідок своїм колегам, співробітникам поліції, не надала.

У той же час, показання свідка ОСОБА_10 , дані нею суду, підтверджують наявність конфлікту між нею та потерпілим і, опосередковано, між обвинуваченим та потерпілим. Деталі її особистих відносин із обвинуваченим та потерпілим для розгляду кримінального провадження доказового значення не мають та наведені судом виключно задля повного та всебічного висвітлення досліджених доказів.

В ході обшуку будинку АДРЕСА_1 , який був проведений на підставі ухвали слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва (т. 1, а.п. 166), були вилучені пістолет (револьвер) «СКАТ 1Р», три предмети, схожі на бойові патрони, 4 стріляні гільзи (т. 1, а.п. 167-192).

Відповідно до інформації, що міститься у висновку експерта № 877 від 21.06.2016 року (т. 1, а.п. 196-206), вилучений в ході обшуку у обвинуваченого предмет (револьвер) до вогнепальної зброї не належить, а є травматичною зброєю з вогнепальним принципом метання снаряду пристроєм «Скат-1Р», калібру 9 мм, виготовленим промисловим способом, призначеним для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, придатним до стрільби. Вилучені в ході оперативного втручання з тіла потерпілого предмети є полімерними кулями, складовими частинами патронів калібру 9 мм, що не належать до бойових припасів та можуть бути використані при стрільбі, у тому числі, з пристрою «Скат-1Р». Витрати на проведення експертизи склали 1.320,60 гривень (т. 1, а.п. 195).

Револьвер «Скат -1РК», що був використаний обвинуваченим в ході спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, знаходився у його користуванні із дотриманням встановленого порядку (т. 2, а.п. 9-18).

Вказаний пристрій «Скат-1Р», 3 гільзи 9-мм патронів до пістолету Макарова, 1 стріляна гільза патрону «терен-3», 5 полімерних куль, 3 патрони 9-мм до пістолету Макарова, 13 пістолетних патронів «Сова П», марлевий тампон, визнані речовими доказами та передані на зберігання в камеру схову речових доказів Жовтневого ВП (т. 1, а.п. 223-224).

Суд також відмічає, що показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 не містять доказів вини обвинуваченого у вчинених кримінальних правопорушеннях, очевидцями вказаної події вони не були, а лише приймали участь у проведенні процесуальних дій та встановленні очевидців події.

За обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.
Як вже зазначалося вище, в ході обшуку будинку АДРЕСА_1 , були вилучені три предмети схожі на бойові патрони, які відповідно до висновку експерта № 878 від 16.06.2016 року (т. 1, а.п. 224-228), є боєприпасами 9-мм патронами до пістолета Макарова (ПМ). Витрати на проведення експертизи склали 615,72 гривень (шістсот п`ятнадцять гривень 72 копійки) (т. 1, а.п. 223).

Свідок ОСОБА_4 з цього приводу суду пояснила, що була присутня при проведенні обшуку в будинку, де мешкає вона та обвинувачений, в ході обшуку був відкритий сейф, в якому знайшли футляр від окулярів. Всередині футляру знаходилися окуляри, сувеніри, грошові кошти в сумі 700 доларів США та предмети, схожі на патрони. Цей футляр належав померлому чоловікові свідка ОСОБА_11 , свідок зберегла його на згадку про нього, знала, що в ньому її чоловік зберігав свої окуляри та дрібні сувеніри, а гроші туди вона поклала вже після його смерті, після чого попросила сина сховати футляр у сейф, щоб гроші не викрали. Про те, що у футлярі були патрони не знала, також про це не знав і обвинувачений, який ніколи не відкривав даний футляр. Доступу до сейфу свідок не мала, його відкривав лише обвинувачений.

З показань свідка ОСОБА_22 , яка на час проведення обшуку проживала з обвинуваченим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вбачається, що доступ до сейфу був лише у обвинуваченого, з урахуванням криміногенної ситуації в місті, свідок із обвинуваченим колись погодилися, що цінні речі потрібно зберігати в сейфі. Що саме обвинувачений зберігав в сейфі, їй невідомо.

Свідок ОСОБА_23 - дільничний інспектор, в зону відповідальності якого входить будинок, в якому мешкає обвинувачений, пояснив що 29.09.2015 року, виконуючи свої посадові обов`язки, здійснив перевірку дотримання обвинуваченим правил зберігання належної останньому зброї. В будинку, де мешкав обвинувачений був металевий сейф, доступ до якого був лише у обвинуваченого, який надав свідкові можливість його оглянути. Що конкретно було в сейфі свідок не пам`ятає, але якщо б були якісь порушення порядку зберігання зброї та боєприпасів, то це було б відображено у службових документах, що ним складалися. Чи були в сейфі інші речі, окрім зброї та боєприпасів, свідок також не пам`ятає, але не виключає що вони могли бути, оскільки це не є порушенням правил зберігання зброї. Обшук свідок не проводив, оскільки не має на це права, обвинувачений сам демонстрував йому, яким чином зберігає свою зброю.

Таким чином, обвинувачений та свідки у своїх показаннях підтверджують, що сейф, в якому були знайдені патрони, використовувався виключно обвинуваченим з метою зберігання належної йому на законних підставах зброї, боєприпасів до неї, а також власних речей. З урахуванням викладеного, суд критично ставиться до показань обвинуваченого щодо його необізнаності про зберігання в сейфі патронів.

Сам же обшук, як вбачається з досліджених судом документів, був проведений на підставі належного дозволу ухвали слідчого судді, в ході його проведення не було допущено порушень вимог КПК України.

Викладене, на переконання суду, підтверджує доводи обвинувачення про придбання та зберігання обвинуваченим боєприпасів 9-мм патронів до пістолета Макарова без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доказаною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів). Дії обвинуваченого, тобто спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за частиною 2 статті 125 КК України, а придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу за частиною 1 статті 263 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (т. 2, а.п. 23-24), раніше не судимий (т. 2, а.п. 27), не одружений, на обліку у лікаря-нарколога (т. 2, а.п. 32) та лікаря-психіатра (т. 2, а.п. 33) не перебуває, за місцем проживання (т. 2, а.п. 34), а також за попереднім місцем роботи (т. 2, а.п. 35) характеризується позитивно.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості (частина 2 статті 125 КК України) та тяжких злочинів (частина 1 статті 263 КК України), сукупність усіх обставин, що характеризують дані злочини, які є умисними, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження (частина 2 статті 125) та позбавлення (частина 1 статті 263) волі за вчинені ним кримінальні правопорушення на строк, що буде достатнім як для покарання обвинуваченого, так і для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами. При визначенні обвинуваченому остаточного покарання суд керується вимогами частини 1 статті 70 КК України.

Крім того, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням в порядку, передбаченому статтею 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути на його користь з обвинуваченого майнову шкоду у розмірі 3.168,70 гривень (три тисячі сто шістдесят вісім гривень 70 копійок) та моральну шкоду у розмірі 50.000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень (т. 1, а.п. 22-25). Обвинувачений позов не визнав.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Потерпілим надані копії документів, які підтверджують понесення витрат на лікування після спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, окрім того, суду надана інформація щодо оцінки ним вартості належного йому майна (речей, що були на ньому), що було пошкоджене внаслідок дій обвинуваченого на суму 3.168,70 гривень. З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку про повне задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала. При вирішенні питання стосовно обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України, суд виходить із наступного. Діями обвинуваченого дійсно спричинена потерпілому моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які останній зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою обвинуваченого. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, у відповідності до частини 3 статті 23 ЦК України враховує характер кримінального правопорушення (злочину), вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілого, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, вимоги розумності та справедливості, а також майновий стан обвинуваченого, приходячи, таким чином, до висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 2 статті 125 КК України, частиною 1 статті 263 КК України та призначити йому покарання:

-за частиною 2 статті 125 КК України обмеження волі строком на 2 (два) роки;

-за частиною 1 статті 263 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_24 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 1.936,32 гривень (одна тисяча дев`ятсот тридцять шість гривень 32 копійки) (т. 1, а.п. 195, 223).

Речові докази по справі, а саме

-медичну документацію ЖЦРЛ, копії амбулаторної карти потерпілого ОСОБА_7 зберігати в матеріалах провадження (т. 1, а.п. 93-108, 109,111-132);

-кросівки «Рібок», светр сірого кольору, джинси темно-синього кольору із ременем повернути за належністю потерпілому ОСОБА_7 (т. 1, а.п. 165);

-пристрій (револьвер) «Скат-1Р», 3 гільзи від 9-мм патронів до пістолету Макарова, 1 стріляну гільзу патрону «терен-3», 5 полімерних куль, 3 патрони 9-мм до пістолету Макарова, 13 пістолетних патронів «Сова П», марлевий тампон - знищити (т. 1, а.п. 223-224).

Позов ОСОБА_7 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 3.168,70 гривень (три тисячі сто шістдесят вісім гривень 70 копійок) та моральну шкоду у розмірі 15.000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1