печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9645/17-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу військової прокуратури Західного регіону України Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу військової прокуратури Західного регіону України Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням, в якому просив Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Осипенко, Бердянського району, Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. У відповідності до ч. 5 ст. 183 КПК України визначити розмір застави у сумі 20 000 000 гривень.

Прокурор посилався на таке: Першим слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000087 від 17.01.2017 за ч. 1 ст. 256; ч. 4 ст. 190 КК України. У вказаному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 256 КК України, а саме у вчиненні, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами сприяння учасникам злочинної організації та шахрайства в особливо великих розмірах за наступних обставин. Другим слідчим відділом Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 за фактом створення у 2011 році колишнім Президентом України ОСОБА_9 злочинної організації до складу якої входили колишні високопосадовці України в тому числі колишній заступник Міністра економічного розвитку і торгівлі України ОСОБА_10 та вчинення її учасниками особливо тяжких та тяжких злочинів на території України за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України. Так, зайнявши 25.02.2010 посаду Президента України, являючись відповідно до статті 102 Конституції України Главою держави Україна, ОСОБА_9 , будучи зобов`язаний додержуватися Конституції України і законів України, дбати про благо Вітчизни і добробут Українського Народу, відстоювати права і свободи громадян, інтереси усіх співвітчизників, вирішив використовувати свої владні повноваження всупереч складеної ним присяги у власних корисних інтересах, які полягали в особистому незаконному збагаченні, а також незаконному збагаченні його найближчого оточення за рахунок ресурсів держави та народу України. Для реалізації своїх злочинних намірів наприкінці лютого 2010 року ОСОБА_9 , незаконно використовуючи повноваження Президента України, вчинив ряд умисних дій, спрямованих на незаконне зосередження у своїх руках виключних владних повноважень та отримання контролю за всіма гілками державної влади. Зокрема, за результатами організованого ОСОБА_9 за участю підконтрольних йому народних депутатів України та інших осіб перегляду Конституційним Судом України правомірності внесення змін до Конституції України Законом України від 08.12.2004 та прийняття 30.09.2010 рішення з цього приводу, фактично в неконституційний спосіб, без прийняття рішення уповноваженим органом - Верховною Радою України, була повернута в дію редакція Конституції України 1966 року, згідно положень якої були суттєво розширені його повноваження на посаді Президента України, зокрема в частині координації та контролю силового блоку органів державної влади, а саме: Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Міністерства оборони України, Державної податкової адміністрації України, Державної прикордонної служби України. До складу своєї злочинної організації ОСОБА_9 залучив осіб із свого найближчого оточення та, з метою зосередження у своїх руках усіх важелів влади, призначив їх на найбільш важливі посади у вищих органах державної влади, створивши таким чином систему управління державою, у якій всі основоположні рішення стосовно діяльності вищих органів державної влади та правоохоронної системи приймалися ним особисто. Основною вимогою до осіб, призначених на найбільш важливі посади у вищих органах державної влади, було служіння особисто ОСОБА_9 та готовність виконати його протиправні та злочинні вказівки всупереч законів України та їх обов`язків, відповідно до зайнятих посад. Будуючи ієрархію злочинної організації, ОСОБА_9 доручив таким особам самостійно планувати вчинення окремих тяжких та особливо тяжких злочинів проти державної власності відповідно до напрямків діяльності підконтрольного їм державного органу, підшуковувати та залучати до участі у злочинній організації інших членів, створювати її окремі структури та розподіляти отриманий незаконний прибуток. При цьому всі члени злочинної організації ОСОБА_9 діяли відповідно до єдиного злочинного плану, координували своїх дії проміж собою, їх дії охоплювалися єдиною метою - отримання незаконного збагачення за рахунок ресурсів держави Україна та розподілення його між собою, ОСОБА_9 та його найближчим оточенням. Кожен учасник злочинної організації ОСОБА_9 був обізнаний із загальним планом діяльності організації щодо сфер та напрямків вчинення злочинів, знав, які конкретно функції згідно єдиного плану покладаються безпосередньо на нього, та те, що інші очевидні для всіх і обов`язкові для вчинення злочинів пункти плану виконуються іншими учасниками цієї злочинної організації. Наприкінці лютого 2010 року ОСОБА_9 залучив до участі у злочинній організації особу з свого найближчого оточення - ОСОБА_11 , та, використовуючи контрольовану ним частину народних депутатів України, сприяв обранню останнього 11.03.2010 Прем`єр-міністром України. Отримавши відповідні владні повноваження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 самостійно визначав об`єкти злочинів, намічав і розробляв плани їх вчинення, підшукував інших співучасників, яких залучав до участі у злочинній організації ОСОБА_9 , призначав їх на відповідні посади в Кабінеті Міністрів України, розподіляв ролі між членами злочинної організації та координував їх діяльність, здійснював матеріальне забезпечення діяльності злочинної організації, а також шляхом використання свого службового становища забезпечував усунення перешкод у реалізації злочинних намірів та сприяв їм. Одним з об`єктів вчинення злочинів ОСОБА_9 і ОСОБА_11 у березні 2010 року визначено майно державних підприємств ДК «Укргазвидобування» і ПАТ «Укрнафта», зокрема - видобуваемий цим державним підприємством скраплений газ. Для привласнення цього майна в особливо великих розмірах в період з березня 2010 року по 2014 рік ОСОБА_11 залучено до участі в злочинній організації ОСОБА_9 службових осіб Аукціонного комітету з продажу нафти, газового конденсату, скрапленого газу та вугілля; обласних державних адміністрацій; першого заступника директора ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_12 ; заступника Міністра економіки України ОСОБА_10 , а також ОСОБА_13 та інших осіб. Будучи уповноваженим на виконання функцій держави, перебуваючи на посаді заступника Міністра економіки України та контролюючи і регулюючи по службі функціонування організованих ринків товарних ресурсів (біржової, аукціонної торгівлі) на території України, будучи зобов`язаним організувати діяльність Аукціонного комітету з продажу нафти, газового конденсату, скрапленого газу та вугілля, ОСОБА_10 умисно використав надані йому службові повноваження всупереч інтересам служби, та діючи з власних корисних інтересів з метою особистого збагачення, в період з кінця березня по початок травня 2010 року, за невстановлених обставин вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими особами, спрямовану на заволодіння належним ДК «Укргазвидобування» і ПАТ «Укрнафта» скрапленим газом в особливо великих розмірах по пільговим цінам нібито в інтересах населення України, з метою його подальшого нецільового використання шляхом реалізації комерційним структурам через мережу підконтрольних підприємств та отримання надприбутку. Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших членів злочинної організації, ОСОБА_9 , вчинено незаконне заволодіння згідно єдиного спільного злочинного умислу майном ПАТ «Укргазвидобування» та ПАТ «Укpнaфта», більше 50 відсотків статутного капіталу яких належить державі, а саме виробленим ними скрапленим газом за заниженими цінами, різниця яких з вартістю відповідних обсягів реалізації скрапленого газу на комерційних аукціонах склала 2 196 176 418,64 грн. (два мільярда сто дев`яносто шість мільйонів сто сімдесят шість тисяч чотириста вісімнадцять гривень 64 коп), тобто в особливо великих розмірах. На даний час злочинна організація ОСОБА_9 , до складу якої входять ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та інші особи, продовжує діяльність на території України, Російської Федерації та інших держав, легалізуючи майно, яким незаконно заволоділа, виводячи активів з України, та вчиняючи інші злочини. В ході досудового розслідування кримінального провадження номер 0000400 слідчими Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України 10.06.2016 ОСОБА_10 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України. Того ж дня, слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці. 10.06.2016 цивільна дружина ОСОБА_10 ОСОБА_14 з яким у останньої є спільна малолітня дитина, маючи на меті отримання якісної юридичної та правової допомоги для ОСОБА_10 , та бажаючи якнайшвидшого його звільнення з-під варти, перебуваючи в розпачі та безпорадному стані, звернулась за допомогою до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким її пов`язували давні дружні та довірительні відносини при цьому повідомивши, що стороною обвинувачення запропоновано ОСОБА_10 укласти угоду про визнання винуватості. При цьому однією з обов`язкових умов укладення угоди, згідно чинного КПК України, являлось надання ним викривальних показів щодо інших членів злочинної організації. В той же час ОСОБА_8 повідомив про звернення до нього ОСОБА_14 своєму знайомому ОСОБА_7 , котрий являвся працівником правоохоронного органу - оперуповноваженим Служби безпеки України та іншим невстановленим на цей час особам. Спільно вони зв`язалися із невстановленими на цей час членами злочинної організації ОСОБА_9 , пообіцявши посприяти у тому, щоб ОСОБА_10 укрив їх злочинну діяльність шляхом відмови від надання викривальних показів стосовно них. Реалізуючи виниклий при вказаних обставинах спільний з ОСОБА_7 та невстановленими особами умисел, ОСОБА_8 зв`язався із ОСОБА_15 та повідомив, що він посприяє звільненню з від варти ОСОБА_16 шляхом надання кваліфікованої правової допомоги, зокрема захисту професійними захисниками, але лише за умови невизнання ОСОБА_16 своєї вини та ненадання ним викривальних показів стосовно членів злочинної організації,що сприяло подальшій діяльності цієї організації. ОСОБА_15 у невстановлений на цей час спосіб донесла вказану інформацію ОСОБА_8 до ОСОБА_16 , який підтримувався вказаної позиції до грудня 2016 року та чекав виконання обіцянок, даних ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та діючими спільно з ними невстановленими особами, які протягом вказаного часу передавали ОСОБА_16 обіцянки сприяти його звільненню. Зрозумівши, що зазначені особи діють не в його інтересах та не збираються виконувати обіцянку щодо сприяння його звільненню ОСОБА_16 у грудні 2016 року уклав із стороною обвинувачення угоду про визнання винуватості та надав викривальні показання стосовно інших з членів злочинної організації ОСОБА_9 . Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив заздалегідь необіцяне укриття злочинної діяльності учасниками злочинної організації шляхом надання інформації ,а також заздалегідь необіцяне здійснення інших дій по створенню умов, які сприяють їх злочинній діяльності, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 256 КК України.

В ході вчинення вказаного кримінального правопорушення, у ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою в особливо великому розмірі, якій реалізували при наступних обставинах. Другим слідчим відділом Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 за фактом створення у 2011 році колишнім Президентом України ОСОБА_9 злочинної організації до складу якої входили колишні високопосадовці України та вчинення її учасниками особливо тяжких та тяжких злочинів на території України за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України. В ході досудового розслідування кримінального провадження номер 0000400 слідчими Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України затримано колишнього заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України ОСОБА_10 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України. Того ж дня, слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці. 10.06.2016 цивільна дружина ОСОБА_10 ОСОБА_14 з яким у останньої є спільна малолітня дитина, маючи на меті отримання якісної юридичної та правової допомоги для ОСОБА_10 , та бажаючи якнайшвидшого його звільнення з-під варти, перебуваючи в розпачі та безпорадному стані, звернулась за допомогою до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким її пов`язували давні дружні та довірительні зв`язки. В той же час, у ОСОБА_8 , котрий усвідомлюючи безпорадний та тяжкий психологічний стан ОСОБА_14 , пов`язаний із затриманням її чоловіка, а також безпорадний стан ОСОБА_10 , у зв`язку із перебуванням останнього під вартою, виник злочинний умисел на отримання від неї шляхом обману та зловживання довірою, грошових коштів, нібито, за надання якісної правової допомоги ОСОБА_10 . Враховуючи відсутність у ОСОБА_14 юридичної допомоги та досвіду у спілкуванні з правоохоронним органами, остання на пропозицію ОСОБА_8 погодилась. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , користуючись довірительними відношеннями між ним, ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , маючи на меті лише особисте збагачення, та не маючи реальної можливості надання правової або юридичної допомоги ОСОБА_10 , у проміжок часу з 11.06.2016 по 20.06.2016 під час особистих зустрічей з ОСОБА_14 повідомив, про можливість допомоги її цивільному чоловіку шляхом надання кваліфікованої правової допомоги адвокатів, які б спромоглись змінити запобіжний захід ОСОБА_10 на не пов`язаний з триманням під вартою за грошові кошти у сумі 100 000 доларів США. У подальшому, ОСОБА_8 , на виконання свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою, користуючись безпорадним, на той момент, станом ОСОБА_14 і перебуванням ОСОБА_10 під вартою, 21.06.2016 орієнтовно о 12 годині дня, перебуваючи в ресторані МОЗГІ БАР за адресою: м. Київ, вул. Басейна, 2 отримав від ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США, що становило 2 490 000,00 грн. згідно курсу Національного банку України, у якості підтвердження наміру скористатись допомогою ОСОБА_8 , у наданні правових та юридичних послуг. В подальшому, у невстановлений день та час ОСОБА_8 вступив у змову щодо подальшої реалізації розробленого ним злочинного плану, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 та ОСОБА_14 шляхом обману та зловживання їх довірою, із іншими невстановленими на даний час особами, а також із працівником Служби безпеки України ОСОБА_7 , котрий будучи діючим працівником правоохоронного органу, маючи досвід та навички оперативної роботи міг запобігти їх викриттю. В подальшому, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами, діючи на виконання спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману та зловживання довірою, 06.07.2016 у вечірній час, перебуваючи в приміщенні ресторану ЛА ПРОВІНЦІА за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 26-а отримав від ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США, що становило 2 484 000,00 грн. згідно курсу Національного банку України, нібито, для підготування документів для надання правової та юридичної допомоги ОСОБА_10 , котрий перебував в СІЗО. В період часу з 28.07.2016 по 29.07.2016, точну дату не встановлено, о 21 годині ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами, злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, перебуваючи в приміщенні ресторану ЛА ПРОВІНЦІА, що за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 26-а отримав від ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США, що становило 2 479 000,00 грн. згідно курсу Національного банку України, нібито, за надання ОСОБА_10 правової допомоги у кримінальному провадженні, у якому останній мав статус підозрюваного. В подальшому, в період часу з 05.08.2016 по 06.08.2016 ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_7 та іншими на даний час невстановленими особами за заздалегідь визначеним планом, маючи на меті особисте збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , отримав від ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 373 000 доларів США та 110 000 євро, нібито, за повне юридичне вирішення проблем, пов`язаних із кримінальним переслідуванням ОСОБА_10 шляхом надання правової допомоги останньому. В свою чергу, ОСОБА_14 , перебуваючи у стресовому стані, пов`язаному із затриманням її цивільного чоловіка та батька спільної малолітньої дитини, довіряючи ОСОБА_8 , як єдиній особі, котра погодилась надати допомогу, передала останньому грошові кошти у сумі 373 000 доларів США та 110 000 євро, які належали ОСОБА_10 , за наступних обставин. Так, 05.08.2016 орієнтовно об 12 годині, ОСОБА_14 , перебуваючи в приміщенні фітнес клубу 5 Елемент, що за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 29-а передала ОСОБА_8 належні ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 250 000 доларів США, що становило 6 200 000,00 грн. згідно курсу Національного банку України та 06.08.2016, орієнтовно в районі 12-13 години, перебуваючи в приміщені ресторану Царське село, що за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 22 передала ОСОБА_8 належні ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 123 000 доларів США та 110 000 євро, що становило 6 088 600,00 грн. згідно курсу Національного банку України. В свою чергу, ОСОБА_8 , достовірно знаючи про відсутність у нього, ОСОБА_7 та інших невстановлених на даний час осіб, можливості надання будь-якої юридичної допомоги ОСОБА_10 , котрий являвся підозрюваним у кримінальному провадженні, маючи на меті виключно особисте збагачення, отримані від ОСОБА_14 грошові кошти розподілив між собою, ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами. Загалом, у період з 21.06.2016 по 06.08.2016 ОСОБА_8 , будучи об`єднаним з ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами єдиним умислом, направленим на особисте збагачення, діючи умисно, заволоділи шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами ОСОБА_14 та ОСОБА_10 в особливо великому розмірі, а саме у сумі 673 000 доларів США та 110 000 євро, що загалом становило згідно курсу Національного банку України на момент передачі кожної частини 19 741 600,00 грн. Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за описаних вище обставин, вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) у особливо великому розмірі, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України. 18.02.2017 об 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Осипенко, Бердянського району, Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, затримано в порядку ст. 208 КПК України. 19.02.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 256, ч. 4 ст. 190 КК України. Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;поясненнями ОСОБА_14 , відібраними адвокатом ОСОБА_18 ; роздруківкою переписки ОСОБА_8 з ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ; роздруківкою переписки ОСОБА_8 з ОСОБА_14 ; протоколами допитів потерпілого ОСОБА_10 від 14.02.17 та 15.02.17; протоколом затримання ОСОБА_7 ; листом ДВБ НП України від 17.01.17; протоколом огляду телефону підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_7 ; протоколом огляду речей, вилучених в ході проведення обшуку автомобіля ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. У провадженні встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, заявника, потерпілого у кримінальному провадженні та на інших наразі не встановлених співучасників; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, відповідно до ст. 12 КК України злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , є особливо тяжкими і передбачають можливість призначення покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути вагомою підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду, Окрім того, ОСОБА_7 є діючим співробітником Служби безпеки України та перебуваючи на волі, матиме можливість використовувати своє службове становище та зв`язки з іншими службовими особами правоохоронних органів задля здійснення незаконного впливу на орган досудового розслідування, свідків, потерпілих, заявника, перешкоджати проведенню слідчих та процесуальних дій, тим самим перешкоджаючи встановленню обставин кримінального провадження, та приховати вчинені іншими, невстановленими співучасниками кримінальні правопорушення, у тому числі шляхом вчинення нових злочинів. Разом з тим, ОСОБА_7 відомі заявник, потерпілий, свідки у кримінальному провадженні, їх місце проживання та перебування, що дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , будучи усвідомленим про наявність щодо нього обґрунтованої підозри, намагатиметься тиснути на свідків, потерпілого, заявника у кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань, зміни раніше даних показань, тим самим перешкоджаючи досудовому розслідуванню. Крім того навіть при здачі ОСОБА_7 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, одним із ризиків можливого його зникнення та можливість незаконного перетину ним державного кордону, є відсутність контролю за частиною державного кордону на сході країни, де також можуть переховуватись інші члени злочинної організації, діяльності якої він сприяв. Крім того, запобіжний захід у вигляді утримання під вартою є єдиним можливим заходом, що унеможливить приховання ОСОБА_7 від встановлення належного йому майна та грошових коштів, отриманих злочинних шляхом, для накладення на них арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна та цивільного позову. В той же час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів окрім тримання під вартою не забезпечать запобігання існуючим у кримінальному провадженні ризиків. Так, застава, особисте зобов`язання чи порука із покладенням відповідних обов`язків, не усунуть ризик спілкування зі значною кількістю причетних до діяльності злочинної організації осіб, а також тиску на свідків, заявника та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки при таких запобіжних заходах, забороняючи спілкування з конкретними особами, орган досудового розслідування розкриває їх дані, що на цій стадії розслідування є недопустимим. Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть цілодобового, також не забезпечить усунення існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_7 і надалі матиме можливість контактувати з іншими невстановленими особами, узгоджувати з ними свої дії та показання за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі, які неможливо відслідкувати ані гласними, ані негласними засобами контролю. Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 256, ч. 4 ст. 190 КК України, за скоєння вказаних злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , передбачено основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. З урахуванням викладених обставин жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження. Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом обов`язків. З огляду на викладене, прошу при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі не менше 20 000 000 грн. (двадцять мільйонів гривень). Вказаний розмір застави прошу визначити з урахуванням наступних доводів. Так, згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з ч. 5 ст. 8 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні якої ця особа обвинувачується. Суд вважає, що забезпечення більш високого стандарту охорони прав людини вимагає більшої суворості в оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Відтак, професійне середовище, теж має братися до уваги при визначенні суми застави з метою забезпечення її ефективності як засобу попередження ухилення від юридичної відповідальності. Враховуючи характер кримінального провадження, розслідуваного щодо ОСОБА_7 завдану розслідуваними злочинами шкоду, у органа досудового слідства немає підстав вважати, що застава, сума якої визначатиметься виключно до ступеню тяжкості злочину, зможе забезпечити реалізацію мети обрання запобіжного заходу, та керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України, яка передбачає, що «у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно», необхідно визначити розмір застави ОСОБА_8 більше ніж максимальні межі застави визначені для осіб, які підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину. Виключність випадку та розмір застави ґрунтується на тому, що злочином, вчиненим ОСОБА_7 , заподіяно шкоду в розмірі понад 19 мільйонів гривень; ОСОБА_7 та члени його сім`ї мають значні грошові та матеріальні активи, а крім того, міцні соціальні зв`язки, у тому числі і серед заможних осіб, які зможуть за нього внести заставу; злочин, вчинений ОСОБА_7 , пов`язаний з діяльністю злочинної організації ОСОБА_9 , до діяльності якої залучено значну кількість осіб та засобів, у тому числі з колишнього вищого керівництва держави, а спричинені злочинною організацією збитки державним інтересам обраховуються мільярдами гривень. Окрім того, ОСОБА_7 та членам його сім`ї належить велика кількість рухомого та нерухомого майна значної вартості, а саме: житлові будинки, автомобіль Шкода 2016 року випуску, Мазда 2016 року випуску. Батько підозрюваного являється засновником фермерського господарства «Агро-Авангард», яке у відповідності до інформації, поданої до органів статистики звітує про наявні активи станом на 2015 рік у розмірі 1 816 100 грн., на балансі фермерського господарства знаходиться велика кількість нерухомого майна. Також необхідно враховувати той факт, що ОСОБА_7 постійно користується майном ОСОБА_8 , а саме автомобілем марки БМВ, днз НОМЕР_1 . Зазначена обставина може свідчити про майнову залежність ОСОБА_7 від іншого підозрюваного у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 , що обумовлює необхідність враховувати можливість внесення грошових коштів у вигляді застави саме ОСОБА_8 з метою прикриття спільної незаконної діяльності. Загальна вартість вказаного майна та отриманих ним доходів становить понад суму спричинених у кримінальному провадженні збитків, а тому сума застави у межах, передбачених ст. 182 КПК для особливо тяжких злочинів, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. З урахуванням викладеного ОСОБА_7 слід визначити розмір застави, який забезпечить виконання ним, передбачених КПК України обов`язків та належну процесуальну поведінку, що повинен складати не менше ніж 20 000 000 грн. (двадцять мільйонів гривень). Крім того ОСОБА_7 слід обрати максимальний строк тримання під вартою 60 днів, оскільки складність провадження не дозволяє завершити досудове розслідування у коротший строк. У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив про те. що підозра необґрунтована, відсутні ризики, передбачені ст. 117 КПК України. Вважав, що стосовно нього можливо обрати мільш м,який запобіжний захід, ані ж той, який просить прокурор.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив наступне: підозра у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою. Відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором не доведено, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.177 КПК України не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам. Розмір застави, яка пропонується прокурором у клопотанні є необґрунтованим та таким, що не відповідає майновому стану підозрюваного, а також відсутні посилання у клопотанні на докази, які його обгрунтовують. Просив обрати міру запобіжного заходу не пов,язану з триманням під вартою.

Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на таке: підозра за ч.1 ст. 256 КК України є абсурдною, нзаконною, необґрунтованою. З приводу ч.4 ст.190 КК України є необґрунтованою, жодним доказом, доданим в обґрунтування клопотання не підтверджено, що ОСОБА_7 отримував грошові кошти від ОСОБА_14 чи від будь-якої іншої особи, а також взагалі не доводиться наявність будь-якої домовленості ОСОБА_7 із ОСОБА_8 , направленої на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 та ОСОБА_14 неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв,язку із незаконністю затримання ОСОБА_7 . ОСОБА_7 тримається під вартою у зв,язку із його затриманням 18 лютого 2017 року прокурором групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури ОСОБА_3 . У відповідності до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18 лютого 2017 року у кримінальному провадженні номер 0000087 від 17 січня 2017 року ОСОБА_7 був затриманий в приміщенні СБУ за адресою: місто Київ вулиця Володимирська 33 18 лютого 2017 року 19.50 годин. Підставами затримання зазначено обставини, визначені п.1,2 ст.208 КПК України. У відповідності до п.1,2 ст.208 КПК України затримання є законним, якщо особув застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; або якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець. В тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Як видно з повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України, ч.1 ст.256 КК України. Злочинні дії, що інкримінуються підозрюваному мали місце протягом червня - серпня 2016 року. Таким чином, ОСОБА_7 не затримали під час вчинення кримінального правопорушення або замаху на його вчинення, оскільки з моменту вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення до моменту затримання пройшло більш 5 місяців. Його не затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення Відсутні і інші необхідні умови затримання на підставі ст.208 ч.1 п.2 КПК України. Адвокат зазначає, що не було підстав для затримання ОСОБА_7 , а також відсутня ухвала слідчого судді про його затримання, затриманий тримається під вартою незаконно, внаслідок чого має місце порушення ст. 29 Конституції України та ст.5 Конвенції на свободу та особисту недоторканість. Тому адвокат звернувся з клопотанням про негайне звільнення особи з-під варти. Адвокат зазначає, що прокурором не доведено ризики, передбачені ст.177 КПК України, він вважає що прокурором не доведено, щодо неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає клопотання підлягаючим задоволенню за таких підстав: Першим слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000087 від 17.01.2017 за ч. 1 ст. 256; ч. 4 ст. 190 КК України. У вказаному провадженні ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 256 КК України, а саме у вчиненні, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами сприяння учасникам злочинної організації та шахрайства в особливо великих розмірах. 18 лютого 2017 року в 19.30 годин ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 19 лютого 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.256, ч.4 ст.190 КК України. Міра покарання у разі доведеності вини підозрюваного, передбаченого ч.4 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Вказаний злочин у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий злочин. Слідчий суддя вважає, що прокурором надано достатньо доказів на підтвердження пред,явленої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.1 ст.256, ч.4 ст.190 КК України. Крім того, підозрюваного ОСОБА_7 затримано у відповідності до вимог ст. 208 КПК України. Зазначені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України підтверджують доводи, викладені у клопотанні, які вказує прокурор у судовому засіданні. Прокурор у судовому засіданні, заперечуючи проти доводів адвоката щодо відсутності підстав вважати, що підозрюваний може знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зазначив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідка чи іншого підозрюваного, оскільки покази свідків приймаються як доказ лише під час допиту у суді. З урахуванням всіх доводів, викладених сторонами обвинувачення та захисту, слідчий суддя приймає до уваги наявність у підозрюваного сім,ї, наявності двох малолітніх дітей, характеристики, стану здоров,я застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження. Таким чином, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, оскільки наявні у матеріалах досудового розслідування дані та докази в їх сукупності підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, такий запобіжний захід не забезпечить належного виконання підозрюваним ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків. З урахуванням всіх вищезазначених обставин у справі, слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає належної оцінки порушень цінностей суспільства згідно ч. 5 ст. 8 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за номером 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні який ця особа обвинувачується». З урахуванням викладеного, відповідно до вимог п. 4 ст. 183 КПК України, з метою забезпечення ефективності застави як засобу попередження ухилення від юридичної відповідальності прокурор просив визначити її в 20000000 гривень. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться у доказах, наданих до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин. Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов,язує обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України. У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов,язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність. Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів зобов,язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обгрунтовано гарантіями явки до суду. Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченому ч.1 ст.256, ч.4 ст. 190 КК України, яка передбачає показання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна. Підозрюваний раніш не судимий, слідчий суддя приймає до уваги обставини, за якими ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його особу, стан здоров,я, соціальні зв,язки. Незважаючи на вказані данні про особу підозрюваного, слідчий суддя на виконання вищезазначених вимог закону враховує, що особа підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, вважає правильним з метою запобігання визначеним у ст. 177 КПК України ризикам застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя враховує всі вищезазначені обставини. Але у відповідності до положень ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя обирає ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави в сумі 18750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить 30000000,00 гривень. При цьому слідчий суддя виходить із розміру суми, у заволодінні якої разом з ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами, підозрюється ОСОБА_7 . Слідчий суддя вважає у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов,язки, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Крім того, при визначенні розміру застави, слідчий суддя у відповідності до положень ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, дані про його особу, сімейний стан, стан здоров,я, матеріальний стан, на який посилались прокурор та адвокат у судовому засіданні, обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає необхідним визначити заставу за межами максимального розміру, передбаченого п.3 ч.5 ст.182 КПК України. При цьому слідчий суддя вважає, що визначений розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов,язків, передбачених КПК України з урахуванням всіх обставин, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,193,194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу військової прокуратури Західного регіону України Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Осипенко Бердянського району Запорізької області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів в межах строків досудового розслідування.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 18750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 30000000,00 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою /заставодавцем/ на депозитний рахунок Печерського районного суду міста Києва:

р/р НОМЕР_2 ;

МФО /код банку/ 820019;

ЗКПО 02 896 745;

ЄДРПОУ банку 38004897;

Банк одержувача: УДКСУ в Печерському районі ГУ ДКСУ у місті Києві.

За умови внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 у відповідності до ст. 194 КПК України наступні обов,язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду у кримінальному провадженні;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон та, інші документи, що дають право на виїзд з України і в,їзд в Україну;

-утриматися від спілкування зі свідками, у кримінальному провадженні номер 0000087 від 17 січня 2017 року за списком, наданим слідчим або прокурором;

-носити електронний засіб контролю.

Термін обов,язків, покладений слідчим суддею, у разі внесення застави визначити в межах досудового розслідування строком два місяці.

Роз,яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Печерського районного суду міста Києва коштів, має бути наданий уповноваженій службовій слідчого ізолятору, де буде перебувати.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа слідчого ізолятору, де буде перебувати підозрюваний ОСОБА_7 , має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_7 та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду міста Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов,язаний виконувати покладені на нього обов,язки, пов,язані з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв,язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п,яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 19 квітня 2017 року .

Слідчий суддя