Справа № 570/4834/16-к
номер провадження 1-в/570/1487/2016
У Х В А Л А
іменем України
09 листопада 2016 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправного центру

УДПтС України в Рівненській області ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 17.01.2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі; 11.04.2013 року Апеляційним судом Волинської області вирок залишено без змін; 13.08.2015 року Сарненським районним судом Рівненської області замінено на обмеження волі невідбуту частину покарання, 2 роки 6 місяців; 02.02.2016 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 13.11.2012 року по 11.04.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.
в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав. Просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. В судовому засіданні показав, що під час відбування покарання в Городоцькому виправному центрі УДПтС України в Рівненській області він працював, вимог режиму не порушував, станом на даний час відбув необхідну частину покарання. Вказав, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Однак при цьому зазначив, що з дня засідання комісії установи виконання покаранн, на якій йому було відмовено в умовно-достроковому звільненні, не пройшов рік.

Представник Городоцького ВЦ № 131 УДПтС України в Рівненській області довів до відома суду думку комісії по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення від 23 березня 2016 року, в якій вказано, що на шлях виправлення засуджений не став та характеризується негативно. Представник установи вказав, що на даний час поведінка його покращилася і претензій до нього у адміністрації немає.

Прокурор вважає, що підстави для задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 та його умовно-дострокове звільнення відсутні. Оскільки згідно діючих норм КВК України адміністрація установи може лише через рік після відмови знову представити на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого та його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до п. 6.5 наказу № 847/5 від 08.06.2012 року Про затвердження Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Міністерства юстиції України питання умовно-дострокового звільнення вирішуються за результати засідання комісії виправного центру. На підставі узагальнення даних про особу, її поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання комісією приймається рішення одноголосно чи більшістю голосів. відносно можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. На засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання. Після погодження подання зі спостережною комісією матеріали направляються до суду.

Згідно протоколу засідання комісії Городоцького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№131) по розгляду матеріалів згідно ст.81 КК України і можливого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання від 23 березня 2016 року комісія одноголосно прийняла рішення відмовити в клопотанні про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки він не довів свого виправлення, так як під час відбування покарання у засудженого не була належна сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Розглянувши заяву засудженого, заслухавши пояснення сторін та дані установи виконання покарань про поведінку засудженого, суд приходить до висновку, що заява засудженого про його звільнення умовно-достроково від відбування невідбутої частини призначеного йому покарання не підлягає до задоволення.

Діючим КПК України дійсно передбачена можливість звернення засудженого до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення. Однак, вказана норма (ст. 539 КПК України) не скасовує ані порядку дій установи виконання покарань, визначеного КВК України, ані іншого порядку здобуття інформації про відбування засудженим покарання, окрім даних установою виконання покарань та спостережної комісії. Згадана норма встановлює лише право засудженого у випадку відсутності ініціативи з боку установи виконання покарань ініціювати питання про застосування умовно-дострокового звільнення. Суд, при наявності заяви засудженого не може підмінити визначений кримінально-виконавчим законом порядок підготовки інформації та документації, або іншим шляхом, крім принципу змагальності сторін та принципу свободи у наданні суду інформації щодо поведінки засудженого, здобути інформацію для вирішення питання, передбаченого ст. 81 КК України.

При прийнятті даного рішення та з у зв`язку з існуванням певних неузгодженостей між положеннями, викладеними, як у КВК України, так і у КПК України, суд виходить з тої інформації, яка надана установою виконання покарання. Оскільки комісія установи виконання покарання на підставі системного вивчення поведінки засудженого дійшла однозначного висновку про те, що засуджений не довів свого виправлення, а прокурор також погоджується з даною обставиною, щодо засудженого не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

На підставі наведеного та положень ст. 81 КК України, керуючись ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, суд

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання у виді обмеження волі відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області. Оскарження ухвали суду прокурором зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1