Справа 139/157/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року Слідчий суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю:
скаржника ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
секретаря судового засіданні ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000022, -
В С Т А Н О В И Л А:
02 лютого 2015 року зареєстровано заяву ОСОБА_2 про вчинення службовими особами Мурованокуриловецької селищної ради злочинів, передбачених статтями 364 та 365 КК України, за фактом грубого порушення ними конституційних та житлових прав окремих громадян селища під час розподілу квартир в будинку АДРЕСА_1 . Досудове розслідування розпочато за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 364 КК України (до ЄРДР внесено 03 лютого 2015 року за № 0000022).
11 лютого 2017 року слідчим Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУПН у Вінницькій області ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Скаржник вважає, що службові особи Мурованокуриловецької селищної ради під час розподілу квартир, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, в інтересах третіх осіб, грубо порушили порядок розподілу квартир, що були придбані Державною іпотечною установою, зокрема: без належних повноважень незаконно розподілили у будинку АДРЕСА_2 квартир, хоча такий розподіл у відповідності з вимогами абзацу 7 п. 3 Порядку розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, мала проводити виключно Координаціна рада з питань розподілу квартир; прийняли рішення, яке фактично змушує громадян у незаконний спосіб передавати житло, яке перебуває у їх приватній власності, органу який здійснює поліпшення житлових умов, що суперечить п. 64 Порядку розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою.
ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю підтримав подану ним скаргу з підстав, викладених у ній. Зокрема, заявив, що однозначно у діях службових осіб Мурованокуриловецької селищної ради є ознаки злочину, а тому рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, а досудове слідство неповним, оскільки слідчим не допитано дванадцять осіб, яким було видано ордери на квартири у будинку АДРЕСА_1 як таким, що потребують поліпшення житлових умов на загальних підставах.
Слідчий Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 суду пояснила, що в ході проведення досудового розслідування нею витребувано списки громадян, які були взяті виконкомом селищної ради на облік до 01 січня 2009 року, рішення № 140 від 13 грудня 2009 року «Про затвердження попередніх поіменних списків громадян, яким надаються квартири по АДРЕСА_1 , та рішення № 144 «Про надання квартир громадянам, видачу ордерів та зняття з квартирного обліку». Крім того, було допитано осіб, які мали першочергово бути забезпечені житлом, і встановлено, що вони відмовилися від отримання квартир саме в цьому будинку, а ОСОБА_5 допитаною не може бути, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановлено створення при виконкомі селищної ради громадської комісії з житлових питань, допитано її членів, які ствердили, що розподіл квартир проводився прозоро і відкрито. На підставі таких доказів, вона 11 лютого 2017 року прийняла рішення про відсутність складу злочину та про закриття провадження з цієї підстави.
Розглянувши скаргу у судовому засіданні, приходжудо висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного:

Однією із загальних засад кримінального провадження є законність, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Судом встановлено, що 03 лютого 2015 року до ЄРДР було внесено заяву ОСОБА_2 про вчинення службовими особами Мурованокуриловецької селищної ради злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (матеріали досудового розслідування а.п. 1, 42).
Зокрема, із заяви про вчинення злочину(а.п. 3-4) слідує, що 04 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Мурованокуриловецької селищної ради із запитом про надання публічної інформації стосовно розподілу у 2009 році квартир за адресою АДРЕСА_1 . Із отриманої відповіді слідувало, що певними службовими особами було допущено грубі порушення вимог діючого законодавства. Так, рішенням виконкому Мурованокуриловецької селищної ради № 137 від 11 грудня 2009 року «Про переоблік громадян на квартирний облік за місцем проживання та зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов» було затверджено остаточні списки громадян, що перебувають на квартирному обліку та потребують поліпшення житлових умов. Під час розподілу квартир - 6 громадян, які перебували на квартирному обліку для отримання житла у позачерговому порядку, та 8 громадян, які перебували на квартирному обліку для отримання житла у першочерговому порядку, не були ним забезпечені.
В ході проведення досудового розслідування слідчим було допитано особу заявника ОСОБА_2 , як свідків селищного голову ОСОБА_6 (а.п. 54-55) та юриста селищної ради ОСОБА_7 (а.п. 44-46), отримано інформацію секретаря селищної ради про створення громадської комісії з житлових питань (а.п. 16), копію рішення виконкому Мурованокуриловецької селищної ради № 137 від 11 грудня 2009 року «Про переоблік громадян на квартирний облік за місцем проживання та зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов» (а.п. 32-41), копію рішення про затвердження попередніх списків громадян, яким надаються квартири по АДРЕСА_1 (а.п. 17), список цих громадян (а.п. 18-31).
19 листопада 2015 року слідчим Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 за результатами досудового слідства кримінальне провадження № 0000022 було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю події злочину (а.п. 56-57).
Вказане рішення, 21 грудня 2015 року скасовано слідчим суддею Мурованокуриловецького районного суду, оскільки не були виконані вказівки старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000022 (а.п. 62-63).
22 грудня 2015 року розслідування кримінального провадження відновлено (а.п. 64).
В ході досудового слідства слідчий ОСОБА_3 допитала як свідків осіб, на яких скаржник вказує як на таких, право на першочергове отримання житла яких порушено (а.п. 88-91), встановила факт отримання іншими такими особами квартир в будинку АДРЕСА_1 (а.п. 85-87, 92-94), отримала інформацію про склад громадської комісії з житлових питань (а.п. 98, 99), про рішення комісії щодо взяття громадян на квартирний облік, про переоблік громадян, що перебувають на квартирному обліку та про формування попередніх списків громадян, яким надаються квартири в будинку АДРЕСА_1 (а.п. 100-108, 118-123), допитала окремих членів громадської комісії з житлових питань (а.п. 155).
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Нормами КПК України визначено, що слідчі розшукові дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Слідчий уповноважений: проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК України).
Системний аналіз приведених процесуальних норм права, дає підстави вважати, що слідчий наділений рядом процесуальних повноважень, зокрема на проведення слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень, необхідність яких в рамках розслідування кримінального провадження слідчим приймається самостійно.
Із оглянутого у судовому засіданні кримінального провадження № 0000022, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, вбачається, що слідчий ОСОБА_3 послідовно і повно зібрала докази, що могли б довести чи спростувати подію злочину, встановити винних осіб, наявність чи відсутність складу злочину.
11 лютого 2017 року за результатами досудового слідства кримінальне провадження № 0000022 постановою слідчого ОСОБА_3 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Вважаю, що таке рішення слідчого прийняте в межах її повноважень (п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України) з урахуванням положень п. 2 ч. 1 та абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК України.
Заява скаржника про те, що службові особи Мурованокуриловецької селищної ради перевищили свої повноваження, оскільки перебрали на себе повноваження Координаційної ради щодо визначення громадян, між якими пропонується розподілити квартири та формування відповідних списків, не є обґрунтованою, оскільки:
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1037 затверджено Положення про Координаційну раду з питань розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, при Кабінеті Міністрів України. Цим Положенням визначено, що Координаційна рада з питань розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, є тимчасовим дорадчим органом Кабінету Міністрів України, що утворений з метою розгляду пропозицій щодо визначення громадян, між якими пропонується розподілити квартири, формування та погодження відповідних списків і подання їх на розгляд Кабінету Міністрів України.
Згідно з пунктами 1 і 2 Порядку розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, затвердженого постановою КМ України № 1037 від 23 вересня 2009 року, цей Порядок визначає механізм розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою відповідно до переліків житлових будинків та об`єктів незавершеного житлового будівництва, затверджених Кабінетом Міністрів України, між громадянами, які згідно із законодавством були взяті на квартирний облік до 1 січня 2009 року і перебувають на ньому. Виконавчі органи сільської, селищної, міської, районної у місті ради вносять пропозиції щодо розподілу квартир між громадянами. Виконавчий орган з метою подання пропозиції щодо громадян між якими пропонується розподілити квартири, утворює робочу групу за участю представників державних органів. Керівник визначає склад робочої групи.
Пропозиції щодо громадян, між якими пропонується розподілити квартири, підписуються головою виконавчого органу і надсилаються до Мінжитлокомунгоспу (абзац 2 п. 6 Порядку).
Так, рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради № 142 від 21 грудня 2009 року (а.п. 17-31) затверджено попередні поіменні списки громадян, яким надаються квартири в будинку АДРЕСА_1 в кількості 43 сім`ї.
Координаційна рада за участю уповноважених представників відповідних виконавчих органів розглядає пропозиції, щодо громадян, між якими пропонується розподілити квартири, формує та погоджує відповідні списки і подає їх на розгляд Кабінету Міністрів України (п. 8 Порядку).
Поіменні списки громадян, яким надаються квартири, затверджуються Кабінетом Міністрів України (п. 9 Порядку).
На виконання таких вимог закону Координаційною радою сформовано поіменний список громадян, яким надаються квартири, що придбані Державною іпотечною установою, в смт Муровані Курилівці (витяг на а.п. 113). І цей список затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1640 (а.п. 112, 113).
Скаржник стверджує, що у діях службових осіб Мурованокуриловецької селищної ради наявний склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
З таким твердженням ОСОБА_2 погодитись не можливо, виходячи з наступного:
Об`єктивна сторона зловживання владою, або службовим становищем виявляється у діянні, яке вчинюється із використанням влади або службового становища, здійснюється у межах повноважень, наданих особі за посадою чи у зв`язку з виконанням нею службових обов`язків, суперечить інтересам служби, заподіює істотну шкоду або тягне важкі наслідки і знаходиться у причинному зв`язку із зазначеними наслідками. А ні в заяві про злочин, а ні зібраними у кримінальному провадженні доказами не розкривається ця сторона службового злочину, зокрема, не встановлено істотної шкоди правам, свободам чи інтересам фізичних осіб, навпаки, зібрано докази про протилежне (показання свідків - осіб, що мали першочергове право на отримання квартир, але відмовилися від отримання житла в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ).
Не встановлюється зібраними в провадженні доказами і суб`єктивна сторона злочину, зокрема його обов`язкова ознака корисливий мотив, інші особисті інтереси або інтереси третіх осіб.

Таким чином, зібраними досудовим слідством доказами не доводиться склад службового злочину у діях службових осіб Мурованокуриловецької селищної ради.

Відповідно до ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей, документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження, з урахуванням положень ст. 110 КПК України, має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалам кримінального провадження, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з заявою про вичинене кримінальне правопорушення та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження та обумовлюють її закриття.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

З огляду на викладене, а також оскільки обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови від 11 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження, не встановлено; висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись: ч. 5 ст. 40, ст. 284, ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України,
У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_2 відмовити у задоволенні скарги на постанову слідчого від 11 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000022 у зв`язку з її безпідставністю.
Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її винесення.

Слідчий суддя: ____________