АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2668/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/90/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Кременецького районного суду від 26 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, не працююча, що здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, не одружена, раніше судима 21.10.2015 року Кременецьким районним судом за ч. 1,2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,-

засуджена:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців позбавлення волі частину не відбутого покарання призначеного вироком Кременецького районного суду від 21 жовтня 2015 року, визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено без змін особисте зобов`язання.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, під час іспитового строку вчинила повторно умисний корисливий злочин проти власності. Приблизно о 10 год. 14.11.2015 року у ОСОБА_8 , яка перебувала з малолітньою дочкою ОСОБА_9 в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_2 , підприємницьку діяльність в якому здійснює суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_10 , повторно виник злочинний умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме побутових товарів та продуктів харчування із вказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 14 листопада 2015 року, приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи із малолітньою донькою ОСОБА_9 у магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , підприємницьку діяльність в якому здійснює суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_10 , переконавшись що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих спонукань, повторно, викрала із полиць з товарами одну упаковку порошку марки Персіл, вартістю 225 грн. 80 коп., одну упаковку кави марки Галка, вартістю 31 грн. 30 коп., одну упаковку чаю марки Алокозай, вартістю 29 грн. 30 коп., дві пачки соку марки Садочок, вартістю 9 грн. 60 коп. за одну упаковку, загальною вартістю 19 грн. 20 коп., три упаковки насіння соняшникового марки Воробчики загальною вартістю 34 грн. 80 коп. (2 упаковки по 200 грам вартістю 12 грн. 90 коп. за одну упаковку та одну упаковку вагою 150 грам вартістю 9 грн.).

Всього ОСОБА_8 було викрадено товарно-матеріальних цінностей, які належать суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_10 , на загальну суму 340 грн. 80 коп. Частину вказаних товарів ОСОБА_8 помістила у власну жіночу сумочку, з якою перебувала у магазині, а іншу частину зазначених товарів (одну упаковку порошку марки Персіл, дві пачки соку марки Садочок) у жіночу сумочку своєї малолітньої дочки ОСОБА_9 , з якою остання перебувала у магазині. При цьому, ОСОБА_8 повідомила дочці, що заплатить за товари, які вона поклала у сумку. Пройшовши повз касу, ОСОБА_8 заплатила лише за товари, які перебували у неї в руках, а за товари, які знаходились у її сумочці та у сумочці доньки не заплатила. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли на вулицю, таким чином маючи можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, 18.11.2015 року приблизно о 09 год. 00 хв., у ОСОБА_8 , яка перебувала по АДРЕСА_2 повторно виник умисел на крадіжку продуктів харчування із магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за вказаною адресою та торговельну діяльність у якому здійснює суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 18 листопада 2015 року приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи по АДРЕСА_2 зайшла у магазин ІНФОРМАЦІЯ_2 підприємця ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_8 переслідуючи корисливу мету, шляхом вільного доступу, переконавшись що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих спонукань, повторно, вчинила заходи до викрадення наступних товаро-матеріальних цінностей на загальну суму 163 грн. 90 коп.: 1 пляшки олії соняшникової Королівський смак місткістю 2 л. вартістю 54 грн. 80 коп.; 2 упаковок сухариків марки Флінт вартістю за 1 упаковку 8 грн. 50 коп., загальною вартістю 17 грн.; 1 упаковку кави марки Галка вартістю 31 грн. 30 коп.; 2 упаковок насіння соняшника Воробчик вартістю за 1 упаковку 16 грн. 50 коп., загальною вартістю 33 грн. Вищевказані товари ОСОБА_8 помістила у власну жіночу сумочку, з якою перебувала у магазині, та пройшла повз касу. Виходячи з приміщення магазину була зупинена працівниками магазину біля виходу, які перешкодили виносу викрадених товарино-матеріальних цінностей з магазину. Таким чином, ОСОБА_8 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причини, які не залежали від її волі.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити їй більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавленням волі, оскільки призначене їй покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочинів та її особі. Обґрунтовує свої вимоги тим, що на час вчинення нею злочинів 14 та 18 листопада 2015 року, вона не вважалась засудженою за попередні злочини, оскільки вирок Кременецького районного суду від 21.10.2015 року, яким її засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням не вступив у законну силу. Вказує на те, що термін відбуття нею іспитового строку почався тільки 30 листопада 2015 року уже після вчинення нею вищевказаних злочинів. Крім того, щиро розкаялась у вчиненому, повністю визнала свою вину у вчиненні злочинів, активно сприяла розкриттю злочинів, повністю відшкодувала нанесену її злочинними діями шкоду потерпілому, який не наполягає на її суворому покаранні.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах:

-прокурора, який просить вирок суду залишити безмін а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , без задоволення, а вирок суду без змін,

-захисника ОСОБА_7 , який вважає, що ОСОБА_8 вчинила нові кримінальні правопорушення не під час іспитового строку, оскільки попередній вирок суду тоді ще не вступив в законну силу, а тому просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане із позбавленням волі,

-в судових дебатах та останньому слові обвинувачену ОСОБА_8 , яка просить вирок суду змінити та призначити їй будь яке інше покарання не пов`язане з позбавлення волі,

дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено та кваліфікація її дій відповідає фактичним обставинам, підтверджується сукупністю зібраних доказів, обґрунтовані та в апеляції не оспорюється, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2015 року ОСОБА_8 засуджено Кременецьким районним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України обвинувачену ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

14 та 18 листопада 2015 року, тобто в період встановленого іспитового строку, ОСОБА_8 вчинила повторно умисні корисливі злочин проти власності.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_8 . В апеляційній скарзі про те, що на час вчинення нею злочинів 14 та 18 листопада 2015 року, вона не вважалась засудженою за попередні вчинені нею злочини проти власності, оскільки вирок Кременецького районного суду від 21 жовтня 2015 року ще не вступив у законну силу.

Відповідно до абзацу 4 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання перебіг іспитового строку обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.

В пункті 10 вказаної постанови зазначено, що виходячи із змісту ч. 2 ст.75, ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу ОСОБА_8 , раніше судимої, яка вчинила нові злочини проти власності під час іспитового строку та обрав обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання, є необхідним та достатнім для її виправлення, перевиховання та запобігання вчинення нових злочинів, а тому підстав для застосування до неї ст. 75 КК України та звільнення від призначеного покарання з випробуванням, як про це порушується питання в апеляційній скарзі засудженої ОСОБА_8 , не вбачає.

Керуючись ст. ст. , 405, 407, 418, 419, КПК України колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2