АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/995/17 Номер провадження 11-кп/786/643/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника ПВК № 64 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Полтавською виправною колонією № 64, провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.06.2007 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, з урахуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років;

задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що встановлені обставини свідчать про те, що засуджений не являється злісним порушником режиму утримання, дійсно в процесі відбування покарання змінив свою поведінку на кращу. Також зазначив, що зняті та погашені стягнення не можуть враховуватись судом при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи, тим паче, що останнє з них застосовано до ОСОБА_7 у грудні 2014 року, тобто більше двох років тому. Крім того вказав, що протягом останнього року ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання жодного разу не притягувався, до нього застосовано три заохочення, тим самим він, на переконання суду, довів, що його правослухняна поведінка є стабільною, а він має чіткий усвідомлений намір стати на шлях виправлення. Крім того, засуджений підтримує тісні зв`язки з членами своєї родини, обізнаний про їх проблеми, має намір після звільнення з місць позбавлення волі проживати разом з батьками, а останні, в свою чергу, потурбувались про можливість його працевлаштування, на підтвердження чого суду надано відповідне клопотання ТОВ "Українська інвестиційна група "Надра".

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказує, що за час відбування покарання, на засудженого ОСОБА_7 накладено загалом 17 стягнень та застосовано 16 заохочень, що свідчить про його нестабільну поведінку.

Звертає увагу на те, що окремі допущені ОСОБА_7 порушення, є злісними.

Вважає, що з огляду на тяжкість вчиненого злочину та його суспільну небезпечність, термін покарання, особисте ставлення засудженого в сукупності, неможливо зробити висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки його характеристика та матеріали особової справи не відображають процесу виправлення, а кількість та характер накладених стягнень не доводять його сумлінну поведінку.

Зазначає, що суд не надав оцінку та не взяв до уваги поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання в цілому.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги прокурора, представника ПВК № 64 ОСОБА_9 , який вважав за можливе застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції дослідив дані про особу засудженого та надав їм оцінку, проте, обґрунтованими є заперечення наведені в апеляційній скарзі прокурора, щодо необхідності врахування поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання в цілому.

Так, відповідно до характеристики на засудженого від 27 квітня 2017 року, ОСОБА_7 під час утримання в СІЗО м. Полтави характеризувався нестабільною поведінкою, за порушення режимних вимог мав десять стягнень, за час відбування покарання в Полтавській ВК № 64, за допущені порушення встановлених правил поведінки сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі два рази поміщався до ДІЗО, за сумлінну поведінку та ставлення до праці шістнадцять разів заохочувався, в тому числі шість разів правами начальника установи.

Крім того, 17.05.2014 року комісією установи було винесено рішення про передчасність переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації, згідно ст. 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення, 16.03.2016 року рішенням комісії відмовлено засудженому в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.

Також, засуджений на даний час працевлаштований на виробництві установи слюсарем в бригаді по виготовленню металевих виробів, до праці ставиться сумлінно, з поставленими виробничими завданнями справляється вчасно.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду про те, що ОСОБА_7 довів, що його правослухняна поведінка є стабільною з огляду на відсутність протягом останнього року стягнень відносно нього за порушення режиму утримання та наявність протягом цього періоду 3 заохочень, оскільки така тенденція в поведінці засудженого спостерігається лише протягом невеликої частини строку відбутого покарання, а до цього засуджений хоча і намагається працею довести своє виправлення, продемонстрував нестабільну поведінку, про що свідчить велика кількість стягнень, в тому числі і за злісні порушення, у зв`язку з чим неможливо переконливо зробити висновки та стверджувати про доведення поведінкою та сумлінним ставленням до праці засудженим ОСОБА_7 свого виправлення.

Позитивні зміни в поведінці засудженого ОСОБА_7 , на які звернув увагу суд першої інстанції, можуть лише свідчити про те, що засуджений тільки стає на шлях виправлення, але на даний час не досяг необхідного ступеня виправлення для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, подана прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 апеляційна скарга є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 411, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3