Дата документу Справа № 317/4400/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/736/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.3 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Балабине Запорізького району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він, будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив злочини проти власності за наступних обставин.

13 серпня 2016 року приблизно о 02 годині 00 хвилини, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, без розподілу ролей, шляхом пошкодження металопластикових дверей проник до приміщення гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 звідки викрав: ноутбук «ACER» Emashines 510, вартістю 2000 гривень, гладко ствольну рушницю «UZKON TR-X» калібр 12, вартістю 5910 гривень, пневматичну гвинтівку з оптичним прицілом «ИЖ-Байкал», вартістю 5000 гривень, пневматичний пістолет «Кольт» вартістю 4050 гривень, мобільний телефон «Nokia» 2600, вартістю 310 гривень, DVD програвач «DIGITAL» 1910 вартістю 1200 гривень, дріт ШВВП 2x6 довжиною 34 метри, загальною вартістю 731 гривня, дріт ШВВП 2x4 довжиною 30 метрів, загальною вартістю 405 гривень, дріт ШВВП 2x2,5 довжиною 100 метрів, загальною вартістю 800 гривень, дріт ШВВП 2x0,75 довжиною 50 метрів, загальною вартістю 200 гривень, після чого покинув територію домоволодіння з викраденим майном, тим самим отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном, та спричинив потерпілому шкоду на загальну суму 20 606 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.

Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК частково приєднано покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 27.01.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, речові докази і цивільний позов.

В апеляційних скаргах апелянти не оспорювали встановлені судом першої інстанції обставини справи, доведеність вини обвинуваченого і кримінально-правову кваліфікацію його дій.

Проте потерпілий вважав, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому просив судове рішення в цій частині скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК більш суворе ніж призначив суд першої інстанції.

Крім того, потерпілий вважав, що суд, частково задовольняючи його позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі лише 500 грн., припустився помилки у визначенні такого розміру. Потерпілий вважав, що його позовні вимоги в цій частині є цілком обґрунтованими, а тому він просив стягнути з ОСОБА_8 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В свою чергу ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи встановлені судом обставини справи, доведеність своєї вини і кваліфікацію своїх дій, просив вирок суду змінити, зменшивши строк призначеного йому покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи поданих скарг; доводи і вимоги обвинуваченого і його захисника, які наполягали на задоволенні своєї апеляційної скарги і при цьому частково визнали вимоги апеляційної скарги потерпілого про часткове збільшення розміру відшкодування моральної шкоди; вислухавши думку прокурора, яка заперечила проти апеляційних скарг обвинуваченого і потерпілого в частині зміни розміру призначеного покарання і частково погодилась із вимогою потерпілого про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого має бути залишена без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, оскільки в апеляційних скаргах не порушується питання щодо оскарження висновків суду першої інстанції стосовно доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, колегія суддів вирок в зазначеній частині не перевіряла і не досліджувала. В зв`язку з чим, вважає встановленим вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК, за обставин встановлених судом першої інстанції і зазначених ним в оскарженому вироку.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, суд з достатньою повнотою врахував, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин. Санкція статті, за якою обвинуваченого визнано винним, передбачає покарання лише у виді позбавлення волі. Злочин вчинено обвинуваченим в період умовно-дострокового звільнення, шкоду в повному обсязі не відшкодовано. А тому суд вірно визначився із видом і способом відбування призначеного ОСОБА_8 покарання.
Разом з тим, обвинувачений повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, своїми діями сприяв органу досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. А тому суд з огляду на наведене вірно призначив мінімально можливий розмір покарання.
Крім того, судова колегія відмічає, що апеляційний суд фактично позбавлений можливості призначити інше більш суворе покарання, оскільки апеляційні вимоги потерпілого в цій частині не містять у собі способу призначення такого більш суворого покарання чи то шляхом збільшення покарання за ч.3 ст.185 КК чи то лише при визначенні остаточного покарання при складанні покарань за вироками судів, чи то одночасно - і там і там. Не зазначено потерпілим і спосіб складання шляхом повного чи часткового складання наново призначеного покарання і невідбутої частини, чи то лише часткового її приєднання. Адже в такому разі апеляційний суд мусить вийти за межі вимог апеляційної скарги і погіршить становище обвинуваченого, що є неприпустимим.
У зв`язку із чим апеляційна скарга потерпілого (в частині призначення більш суворого покарання) є такою, що не підлягає задоволенню.
Разом з тим, вирішуючи питання правильності визначення розміру відшкодування моральної шкоди, судова колегія вважає за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу потерпілого. Районний суд на підставі належним чином з`ясованих обставин дійшов правильного висновку про те, що дійсно протиправними діями обвинуваченого потерпілому крім матеріальної було також завдано й моральної шкоди.
Проте суд, на переконання судової колегії, невірно визначився із розміром такого відшкодування. Так, стягуючи з обвинуваченого на користь потерпілого 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд в повній мірі не врахував, що під час здійснення злочину було пошкоджено майно потерпілого, значна частина викраденого не була повернута. Та й сам по собі факт викрадення майна у значній кількості завдав потерпілому моральної шкоди, розмір якої значно перевищує той, що було визначено судом. У зв`язку із чим вирок суду в цій частині підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині відшкодування завданої обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди змінити, збільшивши розмір такого відшкодування з 500 грн. до 5 000 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той же строк від дня отримання ним повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4