АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/82/17 Справа № 183/3793/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0001792 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.08.2016 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

11 січня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_8

обвинувачена - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в частині призначеного покарання вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.08.2016 року та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 11.01.2016 року і остаточно призначити покарання у виді арешту строком 4 (чотири) місяці 5 (п`ять) днів.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні злочину і правильність кваліфікації її дій, посилається неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Зазначає, що судом першої інстанції не зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинила злочин у період відбування покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 11.01.2016 року у порушення вимог ст. 71 КК України не призначено покарання за сукупністю вироків.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.08.2016 року ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона будучи засудженою вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016 року була засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, приступила до його виконання та відпрацював в сукупності лише 104 годин громадських робіт, з призначених їй судом, після чого умисно, достовірно знаючи про покладений на неї рішенням суду обов`язок у вільний від роботи час безоплатно виконувати суспільно-корисні роботи, вид яких був визначений органами місцевого самоврядування, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт, ухиляючись від виконання вищевказаного покарання, до робіт по благоустрою території не приступила без поважних причин, не відпрацювавши 96 годин покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просив її задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та постановити свій вирок, пояснення обвинуваченої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просила вирок суду залишити без змін, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченої, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_6 та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність то вони, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлень вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами п. 3 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 вироком Новомосковського міськрайонного суду від 11.01.2016 було засуджено за ч. 1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт, строком 200 годин із яких 96 годин вона не відбула, тобто до повного відбуття покарання вчинила новий злочин.

Суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження і призначенні покарання ОСОБА_6 не додержався вказаних вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства і призначив їй покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, без урахуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України не приєднавши не відбуту частину покарання у виді 96 годин громадських робіт за попереднім вироком.

Виходячи з наведеного, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів визнає вирок щодо ОСОБА_6 таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і даних про особу обвинуваченого, внаслідок незастосування закону України про кримінальну відповідальність із постановленням нового вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, в частині призначення їй покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 389 КК України і призначити їй покарання у вигляді чотирьох місяців арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року у виді 96 годин громадських робіт, переведеного в більш суворий вид покарання арешт і остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох місяців п`яти днів арешту.

Початок строку відбування покарання обраховувати з моменту його фактичного відбування.

В решті вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому і прокурору та не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3