Ухвала
іменем україни
24 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження № 1-о/750/4/15 (справа № 750/4888/13-к) за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Чернігова, громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2014 року щодо нього,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. За цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він разом із ОСОБА_8 у нічний час 13 січня 2012 року в стані алкогольного сп`яніння поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_3 під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, що виник раптово, діючи групою осіб, умисно нанесли удари ногами в лицеву та тім`яну частину голови ОСОБА_9 , заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2014 року вказаний вирок залишено без зміни.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 лютого 2015 року вказані вирок та ухвала щодо ОСОБА_5 залишені без зміни.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про перегляд вироку цього суду щодо нього за нововиявленими обставинами, яку ухвалою суду від 24 грудня 2015 року залишено без задоволення.

Засуджений ОСОБА_5 оскаржив таке рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року зазначена ухвала суду першої інстанції залишена без зміни, а його апеляційна скарга без задоволення.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить зазначені ухвали судів обох інстанцій скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що судами обох інстанцій неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, вказані ухвали винесені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, без належного врахування положень ст. 459 КПК України, оскільки судами належним чином не перевірено усіх доводів заяви засудженого ОСОБА_5 , на які він вказував як на нововиявлені обставини, та не зазначено обґрунтованих підстав, з яких заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи захисника про підтримання касаційної скарги, доводи прокурора про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 459 КПК України визначає перелік обставин, які визнаються нововиявленими, і встановлення яких може бути підставою для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами. При цьому, обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у заяві засудженого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали провадження, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, у заяві не наведено.

Як вбачається із заяви ОСОБА_5 , адресованої суду, який ухвалив вирок, на його думку, нововиявленою обставиною стало те, що після набрання вироком щодо нього законної сили йому стало відомо про можливість проведення судово-медичного аналізу тілесних ушкоджень із застосуванням анатомії людського тіла. У зв`язку із чим, за клопотанням адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи було складено висновок від 25 вересня 2015 року, який, на думку засудженого та захисників, ставить під сумнів обставини встановлені вироком суду щодо нього.

Деснянський районний суд м. Чернігова проаналізував вказані доводи заяви ОСОБА_5 та зазначив, що обставини, на які він посилався у своїй заяві, існували та були відомі на час досудового розслідування та під час судового розгляду справи, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була дана оцінка, у зв`язку із чим вони не можуть відповідно до ст. 459 КПК України вважатись нововиявленими. Також суд першої інстанції зазначив, що висновок спеціаліста Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 25 вересня 2015 року не спростовує факту наявності виявлених у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та їх локалізації. При цьому, місцевий суд у своїй ухвалі зазначив, що вирок суду щодо ОСОБА_5 був предметом перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, які у своїх ухвалах підтвердили правильність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості висновків судово-медичних експертиз № 449 від 28 березня 2012 року, № 628 від 11 травня 2012, № 731 від 28 травня 2012 року, № 152 від 21 червня 2012 року, № 45 від 14 травня 2013 року.
Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 , які аналогічні доводам апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають матеріалам провадження та не ґрунтуються на вимогах закону. При цьому, апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції про те, що обставин, які відповідно до ст. 459 КПК України були б підставами для перегляду вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2014 року щодо ОСОБА_5 , у заяві останнього не зазначено.

З такими висновками судів обох інстанцій погоджується і колегія суддів.

При розгляді апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції її доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував.

Ухвали судів обох інстанцій відповідають вимогам ст.ст. 370, 419, 467 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвал судів обох інстанцій та призначення нового розгляду в суді першої інстанції не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3