Справа № 743/732/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/184/2017
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000286, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її адвоката ОСОБА_8 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2016 року, по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Ріпки Чернігівської області, з професійно-технічною освітою, розлученої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_7

її адвоката ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_7 - визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком чинності, обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за місцем її постійного проживання в квартирі АДРЕСА_2 .

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного щодо ОСОБА_7 , покладено на Ріпкинське ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області.

Зобов`язано Ріпкинське ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області негайно поставити на облік ОСОБА_7 , як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та письмово повідомити про це суду.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 109 315 грн. 35 коп., в якості відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином.

Судом встановлено, що 29.04.2016 близько 02 години ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, з шафи в будинку АДРЕСА_3 , таємно викрала 2000 доларів США, на загальну суму 50380 грн.; національну валюту України, в сумі 2400 грн.; золоту каблучку 750 проби вагою 5 г., вартістю 3738 грн. 10 коп.; три золоті каблучки 583 проби вагою по 3 г. кожна, вартістю по 1743 грн. 45 коп. кожна; золоту каблучку з бурштиновим каменем 583 проби вагою 2,5 г., вартістю 1452 грн. 88 коп.; золотий ланцюжок 583 проби вагою 3 г., вартістю 1743 грн. 45 коп.; золотий хрестик 583 проби вагою 1,5 г., вартістю 871 грн. 73 коп.; золоті сережки 585 проби вагою 6 г., вартістю 3498 грн. 84 коп., чим завдала значної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 69315 грн. 35 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, потерпіла подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченої, доведеність її вини, просила скасувати вирок місцевого суду та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі та стягнути на її користь 100 000 грн. моральної шкоди та 69 315, 35 матеріальної шкоди.

До апеляційного суду, також, надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 , в якій не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просила вирок районного суду змінити, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вказує, що судом першої інстанції не враховані такі обставини: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має на утриманні неповнолітнього сина та матір похилого віку, стан здоров`я.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просив вирок районного суду змінити, призначити покарання нижче від найвищої межі санкції статті та із застосуванням статті 75 КК України.

В обґрунтування скарги вказує, що судом першої інстанції не враховані та не в повній мірі враховані такі обставини: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, ставлення потерпілої до ситуації, має на утриманні неповнолітнього сина.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити з викладених в них підстав, потерпілу ОСОБА_6 , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу та заперечувала проти доводів обвинуваченої та її адвоката, прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції, враховував характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої: раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставини, що пом`якшують покарання: з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того, судом першої інстанції правильно та обґрунтовано не врахована пом`якшуюча обставина щире каяття з причини бездіяльності ОСОБА_7 , яка виразилась у невжитті заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, завданої злочином та надуманість версії про мотиви вчинення злочину.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 та її адвоката ОСОБА_8 , що суд першої інстанції не врахував чи врахував не в повній мірі всі пом`якшуючі обставини є такими, що не зайшли свого підтвердження. Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилаються апелянти в своїх апеляційних скаргах про що вказано у вироку.

Також, суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку розміру матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, натомість потерпіла ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі, не наводить мотивованого обґрунтування щодо збільшення вказаної шкоди.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції питання розміру матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням вирішено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, виходячи з принципу розумності та справедливості. Тому твердження апелянта в цій частині колегія суддів не приймає до уваги.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її адвоката ОСОБА_8 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2016 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4