Справа № 159/5018/16-к Провадження №11-кп/773/142/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2007 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.372, ч.1 ст.374 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах на строк 3 роки.

Ухвалою Верховного Суду України від 25.03.2008 року вищезазначений вирок щодо нього було змінено, застосовано ст.69 КК України і визначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах на строк 3 роки.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року до ОСОБА_7 було застосовано положення Закону України «Про амністію у 2014 році» і невідбуту частину покарання скорочено наполовину.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27.05.2015 року засуджений був умовно-достроково звільнений від відбування основного покарання.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, у якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування додаткового покарання.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2017 року у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу. Вказує на те, що його клопотання розглядалося не об`єктивно, неповно і однобічно. Зазначає, що за весь час після його звільнення він не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, сумлінно та своєчасно відвідує КВІ та Ковельський МРВ у Волинській області, за межі України не виїздить, посад, пов`язаних із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах, не обіймає, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, постійно підвищує свій морально-ідеологічний рівень, займається самоосвітою. З огляду на наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким звільнити його від подальшого відбування додаткового покарання позбавлення права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах, застосувавши ст.81 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування засудженого, який підтримав апеляцію у повному обсязі, прокурора, який її заперечив, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В силу положень ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно - достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване на умовах, визначених п.п. 13 ч.3 цієї статті.

На думку апеляційного суду, даних вимог закону при постановленні рішення місцевим судом дотримано.

Залишаючи клопотання ОСОБА_7 без задоволення, суд першої інстанції правильно послався на невиконання у повному обсязі обов`язків, покладених на нього чинним законодавством.

Засуджений ОСОБА_7 , як суду першої так і апеляційній інстанцій доказів на підтвердження свого виправлення не надав. Даних про сумлінну поведінку та доброчесне ставлення до праці матеріали провадження не містять.

04 червня 2015 року ОСОБА_7 умовно-достроково звільнений від відбування основного покарання і з цього часу починає перебіг виконання додаткового покарання, який закінчується 03 червня 2018 року.

Оскільки ОСОБА_7 засуджений остаточно за сукупністю злочинів в тому числі і за умисний тяжкий злочин, а тому в силу п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання не може бути застосоване, так як перший відбув менше двох третин строку цього ж покарання призначеного судом.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання без змін.

Головуючий

Судді