І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/331/160/2017 за фактом скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,-
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за фактом скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
Судом на обговорення учасників процесу поставлено питання доцільності продовження обраного раніше запобіжного заходу.
Прокурор ОСОБА_3 просила продовжити термін дії обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи, що ризики, встановлені слідчим суддіє, не зникли.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили змінити обраний раніше запобіжний захід на домашній арешт, запевняючи суд у тому, що обвинувачений буде належним чином виконувати покладені на нього обов"язки та не вчинить нового злочину.
Суд, вислухавши думку учасників судового засіданні, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає необхідним продовжити термін дії обраного раніше запобіжного заходу у огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Відповідно до ст.. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі і пов"язаних з посягання на здоров"я громадян, на момент затримання не працював, власного доходу не мав, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, на теперішній час зазначений ризик не змінився, інших обставин в матеріалах справи немає, суд приходить до висновку про доцільність продовження у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи обвинуваченого та його захисника не переконують суд у тому, что ризик повторного вчинення обвинуваченим злочинів та завдання його діями шкоди охоронюваним законом правам та свободам громядян, не може справдитися, тому більш м"які запобіжні заходи не будуть гарантувати дотримання балансу між суспільним інтересом та правом на особисту свободу обвинуваченого під час розгляду вказаного кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.177, 183,331, 350 КПК,-
Продовжити у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується за ч.1 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІ № 10 м. Запоріжжя на два місяці терміном дії до 30 жовтня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1