Справа № 152/1657/16-к
В И Р О К
іменем України
28 грудня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попелівка, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого: 06.11.2015 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин;

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, зокрема, 06.11.2015 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин, та маючи незняту і непогашену в передбаченому законом порядку судимість за вчинення крадіжки, повторно скоїв умисний злочин, пов`язаний з таємним викраденням чужого майна, а саме: 21.10.2016 року приблизно о 16 годині ОСОБА_4 із села Зведенівка прийшов у с. Ярове Шаргородського району, в домогосподарство матері своєї дружини ОСОБА_5 , що знаходиться на АДРЕСА_2 , де на той час проживала дружина обвинуваченого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив на подвір`ї алюмінієвий бідон і вирішив його викрасти. Так як з будинку до нього ніхто не вийшов, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_4 шляхом вільного доступу умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, вартістю 350 грн., належний ОСОБА_5 , після чого покинув домогосподарство потерпілої, розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_5 на суму 350 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, які викладені в обвинувальному акті від 20.12.2016 року після зміни прокурором обвинувачення, визнав. Суду показав, що в жовтні 2016 року посварився із своєю дружиною ОСОБА_6 і остання з дітьми пішла проживати до матері ОСОБА_5 в с. Ярове Шаргородського району. 21.10.2016 року він перебував у стані алкогольного сп`яніння і вирішив поїхати із с. Зведенівка в с. Ярове, щоб помиритися із дружиною та забрати ОСОБА_6 з дітьми додому. Він приблизно о 16 годині 21.10.2016 року прийшов у домогосподарство ОСОБА_5 , яке знаходиться в АДРЕСА_2 . Будинок ОСОБА_5 був закритий. Він стукав у двері та вікна, але йому ніхто не відкрив, тому він вирішив повернутися додому. Коли він повернувся до хвіртки, щоб вийти з подвір`я, то побачив біля приміщення літньої кухні алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, який вирішив викрасти. Викравши бідон, він хотів донести його додому, але не зміг, тому проніс приблизно 100-200 метрів від будинку ОСОБА_5 , так як перебував у стані сп`яніння. Після цього він кинув бідон у кущі понад ставом. За викраденим бідоном він не повернувся. На теперішній час він усвідомив свою протиправну поведінку, розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати, врахувати, що в нього на утриманні шестеро неповнолітніх дітей.
Крім признання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину, його винуватість підтверджується наступними доказами:
- заявою потерпілої ОСОБА_5 до суду про те, що вона не має претензій до ОСОБА_4 (а.с.43, 77);
- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду показала, що проживає неподалік від ОСОБА_5 , в АДРЕСА_3 . 21.10.2016 року приблизно між 16-17 годинами вона була біля приміщення кухні в себе в домогосподарстві та бачила, що по подвір`ю ОСОБА_5 ходив зять останньої ОСОБА_4 . Потім вона побачила, що ОСОБА_4 пішов по дорозі від будинку ОСОБА_5 і ніс в руках алюмінієвий бідон. Через певний час того ж дня вона дізналася, що у ОСОБА_5 зник алюмінієвий бідон, тому пішла до потерпілої і розповіла, що бідон ніс ОСОБА_4 . Вона та ОСОБА_5 пішли вздовж вулиці і недалеко від ставу в кущах знайшли бідон і принесли додому до потерпілої;
- даними, що містяться в рапорті чергового ЧЧ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 25.10.2016 року про надходження повідомлення від інспектора поліції ОСОБА_8 про те, що до нього звернулася ОСОБА_5 і повідомила про крадіжку алюмінієвого бідона (а.с.48);
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 від 26.10.2016 року про вчинення крадіжки належного їй алюмінієвого бідона з домогосподарства по АДРЕСА_2 . У вчиненні крадіжки підозрює зятя ОСОБА_4 (а.с.49);
- заявою ОСОБА_5 про дозвіл на огляд домогосподарства працівниками поліції (а.с.50);
- відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 26.10.2016 року, з фототаблицею, з яких вбачається, що місцем події є домогосподарство ОСОБА_5 , яке знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.51-54);
- протоколом огляду речі від 26.10.2016 року, з якого вбачається, що предметом огляду є алюмінієвий бідон з кришкою (а.с.56);
- постановою від 26.10.2016 року про визнання алюмінієвого бідона ємністю 40 літрів речовим доказом (а.с.57);
- довідкою про вартість, виданою СТ «Рахнівсько-Лісове споживаче товариство», з якої вбачається, що вартість вживаного алюмінієвого бідона ємністю 40 літрів становить 350 грн. (а.с.60);
- розпискою ОСОБА_5 від 26.10.2016 року про зберігання алюмінієвого бідона до вирішення справи в суді (а.с.58).
Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 20.12.2016 року, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену повторно, а саме: будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, зокрема, 06.11.2015 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин, та маючи незняту і непогашену в передбаченому законом порядку судимість за вчинення крадіжки, обвинувачений ОСОБА_4 повторно скоїв умисний злочин, пов`язаний з таємним викраденням чужого майна, а саме: 21.10.2016 року приблизно о 16 годині ОСОБА_4 із села Зведенівка прийшов у с. Ярове Шаргородського району, в домогосподарство матері своєї дружини ОСОБА_5 , що знаходиться на АДРЕСА_2 , де на той час проживала дружина обвинуваченого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив на подвір`ї алюмінієвий бідон і вирішив його викрасти. Так як з будинку до нього ніхто не вийшов, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_4 шляхом вільного доступу умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, вартістю 350 грн., належний ОСОБА_5 , після чого покинув домогосподарство потерпілої, розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_5 на суму 350 грн.
При цьому, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а відповідно до примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Встановлено, що злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив, маючи непогашену судимість за вчинення крадіжки за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 06.11.2015 року, за яким останнього засуджено до покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин. ОСОБА_4 перебував на обліку в Шаргородському РВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області у зв`язку із відбуванням громадських робіт і знятий з обліку в лютому 2016 року по відбуттю покарання (а.с.20-21; 22).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину, зазначив про готовність нести кримінальну відповідальність, що свідчить про наявність належної критичної оцінки ним своєї протиправної поведінки.
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення ним злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння.
За місцем проживання в с. Зведенівка Шаргородського району ОСОБА_4 характеризується негативно, як особа, схильна до вживання алкогольних напоїв (а.с.63), проживає з дружиною ОСОБА_6 та має шестеро неповнолітніх дітей (а.с.64), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ не перебуває (а.с.65).
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він вчинив злочин, маючи непогашену судимість, але щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думки потерпілої ОСОБА_5 , яка в заяві до суду зазначила про те, що претензій до обвинуваченого не має, з огляду на те, що тяжких наслідків від скоєного ОСОБА_4 злочину не наступило та викрадене майно повернуто потерпілій, суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком в силу вимог ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, встановлених ч.1 ст.76 КК України.
При цьому, суд враховує також, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст.8 КПК України, є положення про те, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а, виходячи з аналізу вимог ст.2 КПК України, справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на висновках Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів, а також справедливим.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, що визнаний речовим доказом, приєднаний до матеріалів кримінального провадження (а.с.57) і знаходиться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_5 до вирішення кримінальної справи (а.с.58) слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.2 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за якою засудити його до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у один рік не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку у один рік обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.
Речовий доказ: алюмінієвий бідон повернути володільцю ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1