Справа № 539/234/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретері ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження №0000068 від 13.01.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни, Полтавської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня-спеціальна, неодружений, не працюючий, в силу ст.89 КК раніше не судимого,

у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
13.01.2017 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 прибув до території ДП «Лубнидеогезія», розташованого за адресою: м.Лубни, вул. Кононівська, 1, з якої вирішив вчинити крадіжку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, переліз через паркан, проник на територію ДП «Лубнидеогезія», звідки за допомогою взятих з собою саней намагався викрасти з подвір`я металеві частини обладнання вагою 112 кг, загальною вартістю 560 грн, які знаходяться на балансі ФОП « ОСОБА_5 ».

Однак, ОСОБА_4 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були припинені працівниками поліції, які приїхали на виклик.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаний з проникненням у сховище.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю. Суду пояснив, що 13.01.2017 року, напередодні свого дня народження, близько 14 год. прибув до території ДП «Лубнидеогезія» з метою вчинення крадіжки металевих виробів. Після чого переліз через паркан та проник на територію, де почав збирати металеві вироби, які планував вивезти на санях, які взяв з собою. Однак, не зміг закінчити злочин, оскільки на територію підприємства прибули працівники поліції.

Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому замаху на крадіжку, за вищевикладених обставин, прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленою та доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що ОСОБА_4 сприяв розкриттю злочину на стадії досудового розслідування та щиро кається в скоєному, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Враховуючи суть та тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, ніде не працює, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який судимості не має, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі: лопату та сани, які перебувають у камері зберігання Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1