печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3268/17-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0007344 від 11.11.2016, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галі Республіки Абхазії, громадянина Грузії, з повною загальною середньою освітою, який одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_3 11 листопада 2016 року, приблизно о 14.45 год., перебуваючи в приміщенні залу для відпочинку ресторану «Альмондо» по бул.Лесі Українки, 34 в м. Києві, помітив за сусіднім столиком раніше не відомого йому чоловіка, який поклав власну барсетку на підвіконання та, не спостерігаючи за сторонніми, займався власними справами. В цей час у ОСОБА_3 винник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який він, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, із вищевказаної барсетки таємно викрав 1500 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на день вчинення злочину становило 38 370 грн., а також 2900 грн., а всього на загальну суму 41 270 грн., які належали ОСОБА_5 . Маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, ОСОБА_3 свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення злочину був затриманий працівниками служби охорони ресторану «Альмондо».

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але таємне викрадення чужого майна, не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

25.11.2016 між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення. Згідно з даною угодою, потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин справи, обвинувачений ОСОБА_3 погодився з юридичною оцінкою його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України. Також сторонами узгоджене покарання, яке ОСОБА_3 має понести за вчинений злочин, а саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 , прокурор, кожний окремо, під час підготовчого судового засідання вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості (ст. 12 КК України).

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1, п.2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання у вигляді відшкодування заподіяних збитків, щирого каяття у вчиненому.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Речові докази, судові витрати у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 469, 471, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 25.11.2016 між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 про примирення.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені п.п. 1, 2, ч. 2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку негайно видати учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1