Провадження № 1-кп/537/67/2017
Справа № 537/321/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.05.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працює, є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 29.05.2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

-31.08.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.289, ч.1 ст.190, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. . На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.19.10.2016 року постановлений на облік в Автозаводському РВ м. Кременчука КВІ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч. 2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України за таких обставин:

11.12.2016 року, близько 16 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу бару по вул. Воровського, 33 в м. Кременчуці, умисно, маючи прями умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману , повторно, повідомивши завідомо неправдиві відомості ОСОБА_5 , заволодів належним останньому мобільним телефоном марки «Fly IQ 4404», чорного кольору , вартістю 1199 грн., з двома сім-картами мобільних операторів « Київстар» та «Лайф», а також картою пам`яті micro SD на 16 GB, які матеріальної цінності для потерпілого не мають, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в сумі 1199 грн. З місця злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману ( шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.02.2017 року близько 16 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Першотравневій, 32 в м. Кременчуці, умисно, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, повторно, викрав пляшку алкогольного напою - коньяк «Арагвелі» ємкістю 0,5 л вартістю 175 грн., що належить ФОП « ОСОБА_6 » , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказана суму. З місця злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна( крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю і заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор не заперечував проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, повністю визнаючи свою вину за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, стосовно епізоду шахрайства пояснив суду, що 11.12.2016 року, перебував в барі по вул. Воровського, 33 в м. Кременчуці, де перед знайомством з потерпілим вжив горілки близько 300 грам, в подальшому познайомився з потерпілим і останній пригостив його горілкою спочатку 100 грам. Після чого вони разом виходили на вулицю, а потім ще пригостив його близько 50 грам. Коли вони вдруге вийшли з потерпілим на вулицю близько 16 години 30 хвилин, він попрохав у останнього мобільний телефон щоб зателефонувати подрузі і той дав йому свій мобільний телефон Флай, чорного кольору. При цьому, він спустився зі сходів і розмовляючи зі знайомою, відійшов від бару на деяку відстань. При розмові у нього виникла потреба зустрітися зі знайомою особисто і він домовився зустрітися з нею через кілька хвилин біля залізничного вокзалу. Тому, він усвідомлюючи, що він незаконно заволодів мобільним телефоном потерпілого, без попередження останнього, вирішив піти на зустріч зі знайомою, а потім повернутися і віддати телефон потерпілому. Однак, прийшовши на зустріч і поспілкувавшись зі знайомою, він «забув», що потрібно повернути телефон і пішов з ним додому. При цьому, телефон не дзвонив і не працював. Прийшовши додому, він поклав телефон в коридорі на тумбу і ліг спати. Прокинувшись на слідуючий день він спочатку не пам`ятав звідки в нього опинився телефон, потім згадав, що взяв його в барі у незнайомого і мав намір піти в бар і повернути телефон, однак до нього 12 числа подзвонила поліція з цього приводу і він повідомив, що це він взяв і не повернув телефон у потерпілого, на що йому сказали прибути у відділення поліції 13 числа і привезти телефон, що він і зробив. Наміру на незаконне заволодіння телефоном у нього не було, все це сталося через те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як вжив близько 500 грам горілки і просто забув повернути телефон.

Стосовно епізоду по факту крадіжки показав, що 28.02.2017 року близько 16 години, перебуваючи в магазині « Маркет Опт» по вул. Першотравневій, 32 в м. Кременчуці, умисно викрав пляшку алкогольного напою, а саме пляшку коньяку «Арагвелі» ємкістю 0,5 л. Щиро розкаюється в скоєному і прохає його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 11.12.2016 року він перебував в барі по вул. Воровського, 33 в м. Кременчуці, де познайомився з обвинуваченим і він пригостив його горілкою спочатку склянкою ємкістю 100 грам. Після чого вони разом виходили на вулицю, а потім ще пригостив його склянкою горілки ємкістю близько 50 грам. Коли вони вдруге вийшли з обвинуваченим на вулицю близько 16 години 30 хвилин, останній попрохав у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати подрузі і він дав йому свій мобільний телефон Флай, чорного кольору. При цьому , обвинувачений спустився зі сходів і розмовляючи зі знайомою, відійшов від бару на деяку відстань. Потім обвинувачений відійшов за кут будинку і він перестав його бачити, але чув, як останній розмовляє по телефону. Через деякий час розмова стихла, але обвинувачений не виходив. Він вийшов за кут будинку, однак обвинуваченого вже ніде не було. Він повернувся до бару і попрохав бармена передзвонити на його номер, однак виклику не було і на дзвінок ніхто не відповів, хоча телефон був ввімкнений. Після цього він викликав поліцію, і після прибуття наряду через 15-20 хвилин, поліцейські знову зателефонували на його мобільний, однак останній вже був поза зоною досяжності. Телефон був в зарядженому стані і акумулятор міг розрядитися тільки через кілька годин і поза зоною дії він бути тільки в разі його ввімкнення. Самостійно вимкнутися телефон не міг, в нього такого не відбувалося ніколи. Обвинувачений при спілкуванні з ним не був в стані алкогольного сп`яніння, був в адекватному стані і все розумів. Після цього він написав заяву про вчинення злочину по заволодінню його мобільним телефоном. В подальшому мобільний телефон йому повернули в справному стані, з вартістю телефону 1199 грн. він згодний. Стосовно пояснень обвинуваченого, що прийшовши на зустріч і поспілкувавшись зі знайомою, він «забув» , що потрібно повернути телефон і пішов з ним додому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності. Пояснив, що на даний час матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, стосовно призначення покарання не заперечував проти думки прокурора.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що працює барменом в барі по АДРЕСА_3 . Потерпілого і обвинуваченого знає в обличчя, як відвідувачів бару. В грудні місяці 2016 року, точної дати вона не пам`ятає, близько 16 години вона працювала в барі і бачила, як зайшов потерпілий і замовив 100 чи 150 гр. горілки та закуску. Потім в бар зайшов обвинувачений і теж замовив собі 100 чи 150 гр. горілки. Вживаючи спиртні напої вони познайомилися і після чого вони разом виходили на вулицю перекурити, а потім потерпілий пригостив обвинуваченого склянкою горілки. Після того як вони вдруге вийшли на вулицю, потерпілий повернувся самі повідомив, що обвинувачений попрохав у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати і він дав йому свій мобільний телефон. При цьому, обвинувачений спустився зі сходів і розмовляючи відійшов за кут будинку і коли він вийшов за кут будинку, обвинуваченого вже не було. Потерпілий попрохав її передзвонити і викликав поліцію, яка прибула десь через 20 - 30 хвилин. Поліція з потерпілим щось писали. Чи дзвонив потерпілий на свій телефон чи поліція на телефон останнього вона не пам`ятає. Більше обвинуваченого вона не бачила. При вживанні спиртних напоїв потерпілий і обвинувачений не були в стані алкогольного сп`яніння, були в адекватному нормальному стані.

Суд бере до уваги, що як потерпілий так і обвинувачений в судовому засіданні підтвердили показання свідка.

Враховуючи показання обвинуваченого, які протирічать показанням потерпілого , свідка, суд критично відноситься до показань обвинуваченого та повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.190 КК України , які фактично останнім оспорюються і враховуючи думку прокурора та інших учасників кримінального провадження , з метою повного та об`єктивного судового розгляду , визнав за доцільне дослідити докази по даному кримінальному провадженню в повному обсязі.
Крім показань потерпілого, свідка, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.190 КК України , крім його особистих показань, повністю підтверджується іншими доказами по справі:

- протоколом огляду місця події від 22.01.2017 року та фото таблицею до нього , згідно якого ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон потерпілого;

- заявою ОСОБА_4 про видачу мобільного телефону;

- мобільним телефоном, який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 04.01.2017 року;

- схоронною розпискою ОСОБА_5 про отримання викраденого мобільного телефону на зберігання;

- протоколом огляду від 03.01.2017 року та фото таблицею до нього , згідно якого проведений огляд місця події;

- протоколом пред`явлення особи на впізнання від 04.01.2017 року та довідкою до протоколу, згідно якого свідок впізнала ОСОБА_4 як особу, яка разом з потерпілим 11.10.2016 року відпочивала в барі;

- протоколом пред`явлення особи на впізнання від 04.01.2017 року та довідкою до протоколу, згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_4 як особу, яка разом з ним 11.10.2016 року відпочивала в барі і який шахрайськими діями заволодів належним йому мобільним телефоном;

- висновком експерта з оцінки майна від 05.01.2017 року , згідно якого вартість мобільного телефону складає 1199 грн.;

- слідчим експериментом від 18.01.2017 року та фото таблицею до нього , згідно якого ОСОБА_4 показав обставини вчинення ним злочину та іншими доказами .

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України правильна, так як він заволодів чужим майном шляхом обману ( шахрайство), вчинене повторно.

Суд прийшов до такого висновку виходячи з наступного:

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою. При цьому, обман це повідомлення неправдивих відомостей з метою заволодіння чужим майном, а зловживання довірою це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих в тому числі на знайомстві, і потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на нього. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно.

Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбання права на майно.

Суб`єктивна сторона - це прямий умисел, корисливі мотиви і мета, тобто особа усвідомлює, що посягає на чужу власність , передбачає спричинення потерпілому матеріальної шкоди і бажає спричинити таку шкоду. Корисливий мотив і мета при цьому полягає у спонуканні до незаконного збагачення і саме збагачення.

Таким чином, суд критично відноситься до повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, бередбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, враховуючи його показання в якості обвинуваченого, а саме , що він не мав наміру заволодіти мобільним телефоном потерпілого і мав намір повернути телефон, але в подальшому забув це зробити, враховуючи його стан сп`яніння та технічну несправність телефону. Тобто, фактично вина у вчиненні злочину обвинуваченим не визнається з причини твердження останнього про відсутність з його боку прямого умислу на заволодіння майном потерпілого, що виключає кримінальну відповідальність.

Однак, вказані обставини повністю спростовуються як показаннями потерпілого, свідка, матеріалами справи, так і показаннями самого обвинуваченого.

Так, згідно показань потерпілого та свідка слідує, що обвинувачений при спілкуванні і взятті мобільного телефону був тверезий і адекватний в своїх діях. При цьому , телефон, який потерпілий передав обвинуваченому, був заряджений і не міг розрядитися через 20-30 хвилин, а тільки через кілька годин, що підтверджується також тим, що коли бармен дзвонила через кілька хвилин після заволодіння телефону потерпілого на телефон останнього, зв`язок ще був, однак ніхто не відповідав. Тільки, коли поліція через 15-20 хвилин почала дзвонити на телефон потерпілого, останній вже був відключений і знаходився поза межами досяжності.

Суд звертає увагу, що обвинувачений сам показав, що коли йшов на зустріч до дівчини то розумів, що незаконно заволодів мобільним телефоном потерпілого, але поспішав на зустріч і хотів повернути потерпілому телефон після зустрічі. Однак після зустрічі він телефон не повернув через неприємну розмову і те, що забув повернути з причини перебування в стані сильного алкогольного сп`яніння через вживання близько 500 грам горілки.

Суд також звертає увагу, що обвинувачений до часу звернення до нього поліції не вчинив жодних дій по поверненню на слідуючий день мобільного телефону потерпілому з причини того, що за показаннями обвинуваченого, до обіду відсипався, потім телефон не працював, а потім до нього 12 грудня подзвонила поліція з цього приводу і він повідомив , що це він взяв і не повернув телефон у потерпілого, на що йому сказали прибути у відділення поліції 13 грудня і привезти телефон, що він і зробив.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України , при цьому правова позиція обвинуваченого стосовно вчинення ним даного злочину не умисно є намаганням останнього уникнути кримінальної відповідальності.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України правильна, так як він таємно викрав чуже майном, вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше судимий; на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері та Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває, за епізодом крадіжки вину визнав повністю, щиро кається в скоєному, по місцю проживання характеризується посередньо, завдана матеріальна шкода на час судового розгляду відшкодована в повному обсязі.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину за епізодом вчинення крадіжки.

Суд не може визнати обставинами, які пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України щире каяття за епізодом шахрайства, та як щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

В даному випадку обвинувачений визнав вину тільки в тому, що своїми діями незаконно заволодів мобільним телефоном потерпілого, але вчинив це ненавмисно і не визнає вину в тому, в чому його обвинувачують, а саме в умисному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Суд враховує, що після вчинення даного злочину до моменту викриття останнього працівниками поліції у його вчиненні, обвинувачений не вчинив жодних дій для повернення потерпілому мобільного телефону (пошук власника через номери у мобільному телефоні, звернення до працівників бару для пошуку власника телефону, звернення до поліції, тощо) .

При цьому, суд може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, так як обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного і всебічного його розкриття (розповів про обставини вчинення злочину, передав мобільний телефон, здобутий злочинних шляхом, тощо).

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи загального захворювання , що підтверджується довідкою МСЕК серія АВ № 0500769 від 04.05.2017 року.

При цьому, суд бере до уваги, що обвинувачений останній раз був засуджений 31.08.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.289, ч.1 ст.190, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. 19.10.2016 року постановлений на облік в Автозаводському РВ м. Кременчука КВІ .

Тобто, обвинувачений після вчинення злочину, через три місяці вчинив нові умисні злочини, що істотно підвищує суспільну небезпеку вчиненого злочину враховуючи його суспільно - небезпечні наслідки.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, його антисоціальну поведінку в період іспитового строку, вчинений ним злочин, вказує на те, що ОСОБА_4 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин проти власності, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання, яке пов`язане з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі з метою його виправлення та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 373, 374 КПК України , ст.ст.50 65, 66, 67 КК України , суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання :

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 ( двох) року позбавлення волі.

На підставі ч.1ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.71 КК України до покарання за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 31 серпня 2016 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати тримання під вартою, арештувавши в залі суду негайно.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 рахувати з 9 години 25 хвилин 31 травня 2017 року, тобто з часу затримання до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Fly IQ 4404» - повернути власнику ОСОБА_5 та пляшку коньяка « Арагвелі» ємкістю 0,5 л повернути власнику ФОП ОСОБА_6 ; диск CD-R залишити в матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1