Справа № 369/8210/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1604/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 27.12.2016

ВИРОК
Іменем України

27 грудня 2016 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - ОСОБА_8 розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 8 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігів, громадянина України, який має на утримані малолітню дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою; АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_7 26 квітня 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «LAND ROVER RANGE ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.2 та підпункту 1.1 пункту 34.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, виконуючи в невстановленому місці маневр розвороту, при виїзді з узбіччя в напрямку села Княжичі на автодорогу «Жорнівка - Княжичі», поблизу села Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області, не дав дорогу мотоциклу «ИЖ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що рухався по вказаній автодорозі в напрямку села Княжичі, виїхав на смугу руху останнього та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, внаслідок чого відбулось зіткнення мотоцикла «ИЖ» з передньою лівою боковою частиною автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «ИЖ» ОСОБА_10 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а його пасажир ОСОБА_11 помер по дорозі у лікарню в кареті швидкої допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якої він просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування цього він вказує, що суд 1-ї інстанції, незважаючи на передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не навів достатніх мотивів, з яких не застосував його до ОСОБА_7 . Крім того, на думку автора скарги, судом не в повній мірі враховане те, що кримінальне правопорушення, скоєне ОСОБА_7 , відноситься до тяжких злочинів, не надано належної оцінки характеру допущених порушень правил безпеки дорожнього руху та тяжкості наслідків. Внаслідок цих порушень, на переконання прокурора, судом призначено винному явно м`яке покарання, а тому він просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, та звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки, поклавши на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляцію частково в частині необхідності призначення додаткового покарання на термін три роки, пояснення обвинуваченого та його захисника , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги в частині застосування додаткового покарання, однак вважали термін в один рік достатнім для виправлення обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду 1-ї інстанції про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відповідає фактичним обставинам справи не заперечується самим обвинуваченим, який свою вину у вчиненні злочину визнав та щиро розкаявся у скоєному. Дії ОСОБА_7 судом правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України , що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі, а тому обставини скоєного кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та обставин, які враховуються при його призначенні то, колегія суддів, приймаючи до уваги вимоги ст. 404 КПК України, приходить до наступних висновків.

Як зазначено у вироку суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини скоєного злочину, а також характер правопорушень допущенних потерпілим ОСОБА_10 , при керуванні мотоциклом «ИЖ» , особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме : щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки, повним визнанням своєї вини, та готовністю нести покарання за вчинений злочин, добровільне відшкодування завданого збитку та заподіяної шкоди, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, судом першої інстанції враховано інші обставини справи, а саме особу обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин з необережності, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, працює фізичною-особою підприємцем, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Також, судом враховано, що потерпілі та представники потерпілих заявили про відсутність претензій до обвинуваченого та просили суд призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді умовного строку відбування покарання.

Суд першої інстанції враховуючі всі вищезазначені обставини прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі і звільненням його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Однак при вирішенні питання про призначення додаткового покарання на думку колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості, обставини скоєного злочину, наслідки у виді загибелі однієї людини та отриманням іншою середньої тяжкості тілесних ушкоджень, характер допущених грубих порушень правил дорожнього руху та не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, стосовно не призначення обвинуваченому додаткового покарання доводи прокурора є слушними та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання хоча і на менший строк ніж просить прокурор, оскільки і такий термін, з врахуванням всіх обставин справи на думку колегії суддів буде достатнім для виправлення обвинувачення.

За змістом ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419, 420 КПК України, колегія суддів -

З А С У Д И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 8 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_13