26.05.2017 Справа № 367/7833/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 15.05.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Гостомель Київської області, одруженого, маючого на утриманні дочку 2014 року народження та сина 2001 року народження, маючого повну середню освіту, працюючого автослюсарем в ТОВ «Автек», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, -

в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному 15.05.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134, складеного і затвердженого 29.12.2016 р., ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 14.05.2015 р. близько 23 год 30 хв, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною часиною вулиці Вокзальна в м. Буча, Київської області в районі будинку № 58-а, в напрямку селища Гостомель Київської області, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, грубо порушуючи вимоги п. 12.4 згідно з яким «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год» рухався по вул. Вокзальна, в м. Буча Київської області зі швидкістю 100-120 км/год, порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР, відповідно до яких «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», перед здійсненням маневру обгону автобуса «ІVAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, не переконався у безпечності своїх дій та, маючи можливість об`єктивно виявити пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася по зустрічній смузі руху в попутному напрямку ближче до правого, по напрямку руху до м. Ірпінь, краю проїзної частини, здійснив наїзд на останню. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

Згідно висновку експерта № 181 від 17.06.2015 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , виявлено множинну травму тіла: внутрішньочерепну травму, у вигляді крововиливу в м`які тканини голови, крововиливи під оболонки головного мозку, забій головного мозку; травму грудної клітини, у вигляді переломів ребер, розривів легенів з розвитком внутрішньої кровотечі загальним об`ємом близько 1000,0 мл; травму живота, у вигляді розриву селезінки, розриву правого наднирника з розвитком внутрішньої кровотечі об`ємом 800,0 мл; переломи хребта та кісток тазу; закритого перелому правої верхньої кінцівки та відкритті переломи нижніх кінцівок; садна та рани тулубу й кінцівок. Смерть ОСОБА_8 настала від отриманої множинної травми тіла. Заподіяні травми утворились від дії тупого(их) предмету(ів) та загального струсу тіла, у своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий та їх ізомери не виявлені.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 14.05.2015 р., близько 23 год 30 хв, після наїзду на пішохода ОСОБА_8 автомобілем «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував, в районі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілу ОСОБА_8 в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки остання в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілій ОСОБА_8 допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався чи потерпіла ОСОБА_8 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останньої, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілу до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив, і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілій ОСОБА_8 , чим порушив вимоги п.п. 2.10. а), г), д) ПДР в яких зазначено, що «разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду органи чи підрозділи міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати на прибуття працівників міліції.

У зв?язку з цим, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги мав змогу надати їй допомогу, а також коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Повідомив, що 14.05.2015 р. приблизно о 23 год 30 хв він разом з сусідом ОСОБА_9 рухався на автомобілі ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Буча Київської області по вул. Вокзальна в сторону смт. Гостомель Київської області. Швидкість автомобіля була близько 60 км/год. Йшов дощ, було темно, дорога була частково освітлена. Попереду нього їхав автобус, який він вирішив обігнати. Під час обгону перед ним на дорозі раптово з?явилась жінка, він намагався уникнути зіткнення з нею, повертаючи руль вправо, але все-таки збив її лівою частиною автомобіля. Після зупинки автомобіля вийшов, підійшов до збитої жінки. Автобус також зупинився, пасажири якого також підійшли до неї. Хтось з них сказав, що пульс є і її чіпати не можна. Чоловік, що стояв ліворуч, почав телефонувати в швидку медичну допомогу. Вказував, що після цього він відійшов в сторону, присів на бордюр і почав чекати. Матієвський, який стояв біля натовпу людей, дав знак, що вони бажають вчинити розправу з ним, тому був змушений залишити місце ДТП.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що залишається не доведеним те, що ОСОБА_7 вчинено кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що він є власником автобусу марки «IVAN» д.н.з. НОМЕР_2 , на якому здійснював перевезення працівників магазину «Екомаркет». 14.05.2015 р., приблизно о 23 год 30 хв, він на вказаному автобусі перевозив працівників магазину «Екомаркет» з м. Ірпінь в м. Буча Київської області. Було темно, йшов невеликий дощ. На вул. Вокзальна в м. Буча приблизно за 25-30 м він на дорозі побачив жінку, яка йшла по зустрічній смузі руху, біля бордюру, в напрямку з м. Ірпінь в сторону м. Буча. Дорога була мокрою, освітлена ліхтарями, він в цей час рухався зі швидкістю приблизно 30-40 км/год. Коли він випередив зазначену вище жінку, то почув ззаду, близько середини автобусу, звук удару і побачив, як автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору, який обганяв його, збив цю жінку, вона злетіла з капоту автомобіля майже під колеса його автобусу, а автомобіль ВАЗ 2108 зіткнувся із парканом приватного будинку праворуч від напрямку його руху. З автомобіля вийшло двоє, один з них це обвинувачений ОСОБА_7 , який відразу підійшов до збитої жінки. Куди він потім дівся не знає, але коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, його вже не було. Жодних погроз в його бік не було.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що в 2015 р. (коли точно він не пам?ятає), близько 23 год 30 хв, він та інші працівники магазину «Екомаркет» їхали на автобусі з м. Ірпінь по вулиці, що веде до залізничного вокзалу в м. Буча Київської області, йшов дощ. Він сидів на передньому сидінні праворуч від водія. Він почув звук удару і побачив, як автобус на великій швидкості обігнав автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору, а перед автобусом впало тіло жінки. ВАЗ 2108 викинуло в праву сторону до паркану. Автобус зупинився, всі його пасажири вийшли. Вказував, що він підійшов до збитої жінки, виявив у неї наявність пульсу. ОСОБА_12 додзвонився до швидкої медичної допомоги, викликав її. Через деякий час почув видох жінки, пощупав у неї пульс пульсу вже не було. Почувши що пульсу не має, обвинувачений нецензурно висловився, потім він десь зник. Жодних погроз в його бік не було. Він не намагався підійти до тіла жінки, йому ніхто цього не забороняв.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що 14.05.2015 р., близько 23 год 30 хв, він по закінченню роботи їхав на автобусі з магазину «Екомаркет» в м. Ірпіні (де працював) в м. Буча Київської області. В цей час йшов дощ, вулиця була освітлена ліхтарями. В автобусі він сидів на першому сидінні після передніх дверей праворуч від водія. Бачив як по лівій стороні дороги йшла жінка в сторону м. Буча. Почув звук удару, після чого водій автобусу загальмував, перед ними вилетів автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору та зіткнувся з парканом праворуч. Всі пасажири автобусу вийшли і він побачив, що жінка, яка йшла по дорозі, лежить на дорозі. З автомобіля ВАЗ 2108 вийшли двоє, один підійшов до тіла жінки, присів біля неї, подивився, схопився за голову. Вказував, що він викликав швидку медичну допомогу та поліцію і повідомив про це всіх. Через деякий час водій автомобіля ВАЗ 2108 кудись зник. Жодних погроз в його бік не було, просто люди кричали: «Де дівся водій, що він накоїв!». Повідомив, що виходячи зі звуку роботи двигуна автомобіль ВАЗ 2108 рухався зі швидкістю приблизно 120-130 км/год.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що 14.05.2015 р., приблизно о 23 год 30 хв, він та інші працівники супермаркету «Екомаркет» їхали на автобусі марки «IVAN» з м. Ірпіня в м. Буча Київської області. Він сидів в автобусі на першому сидінні біля ОСОБА_11 , з правої сторони, біля вікна. Йшов дощ, вулиця була освітлена ліхтарями. Бачив, як по зустрічній смузі руху, біля бордюру йшла жінка в сторону м. Буча. Потім почув удар і побачив як автобус на великій швидкості обігнав автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору, збита ним жінка відлетіла і впала на дорогу, а автомобіль зіткнувся із парканом. Вони вийшли з автобусу, з автомобілю ВАЗ 2108 вишли обвинувачений ОСОБА_7 та ще один чоловік. ОСОБА_7 підійшов до тіла жінки, обхватив голову, через деякий час його вже не було. ОСОБА_11 перевірив чи жінка жива, хтось сказав, що її не можна перевертати. ОСОБА_12 викликав швидку медичну допомогу, яка приїхала приблизно через 30-40 хв і зафіксувала смерть. Жодних погроз в бік обвинуваченого не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомив, що навесні чи восени 2015 р. (точно не пам?ятає), приблизно о 24 год 00 хв, він на своєму автомобілі марки «Mitsubishi AEX» повертався додому, рухаючись по вул. Вокзальна в м. Буча Київської області зі швидкістю приблизно 60 км/год. Йшов дощ, дорога була мокра, вулиця була освітлена ліхтарями. На перехресті з вул. Кірова його на великій швидкості обігнав автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору. Попереду нього рухався автобус «IVAN». Коли під`їжджав до обмежувачів швидкості, що перед перехрестям, де знаходиться школа № 3, почув звук удару. Побачив, що перед ним, приблизно за 20 м після перехрестя, стоїть вказаний автобус. Коли почав його об?їжджати, побачив на дорозі спочатку парасольку, а потім труп жінки. Автомобіль ВАЗ 2108 стояв, зіткнувшись із парканом з правої сторони. Він зупинився, підійшов до тіла жінки, вона тяжко хрипіла, сказав водію автомобіля ВАЗ 2108, що він доїздився. Через декілька хвилин його вже не було.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомив, що він є власником автомобілю марки ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 і дав його в користування дружині обвинуваченого ОСОБА_7 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 повідомила суду, що 14.05.2015 р. її мати ОСОБА_8 , яка працювала в продуктовому магазині в м. Ірпіні Київської області, не пришла з роботи додому за адресою: АДРЕСА_3 . Тому на наступний день вона почала шукати свою матір і знайшла її труп в морзі. Дізналась, що мати загинула в ДТП. Свідки події, в тому числі водій автобусу, повідомили їй, що мати йшла вздовж дороги, її було видно, а ОСОБА_7 рухався на автомобілі з великою швидкістю.

ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні вимог п/п «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме в тому що він не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну.

Відповідно до п/п «б» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 1.10 ПДР України дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Однак, зазначеними вище показаннями свідків та потерпілої не доводиться, що обвинувачений ОСОБА_7 був неуважним чи не стежив за дорожньою обстановкою, а також те, що дорожня обстановка змінювалась, а він належним чином не реагував на це.

Жоден із вказаних свідків не був очевидцем наїзду автомобіля на пішохода, всі лише чули звук від удару, тому і не можуть підтвердити чи відбулась зміна дорожньої обстановки перед цим.

Також ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні вимог п. 12.4 ПДР, тому що рухався по вул. Вокзальна, в м. Буча Київської області зі швидкістю 100-120 км/год,

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Однак, суд вважає неналежним доказом швидкості автомобіля показання свідків.

До того ж, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не бачили рух автомобіля ВАЗ 2108 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 до наїзду на потерпілу ОСОБА_8 , оскільки перебували в автобусі, який рухався попереду автомобіля обвинуваченого у попутному напрямку. Лише побачили його після того, як почули звук удару і автомобіль перед автобусом зіткнувся з парканом приватного будинку праворуч від напрямку руху.

Водій автобусу ОСОБА_10 , який би міг у дзеркало заднього виду бачити швидкість руху автомобіля ВАЗ 2108, також підтвердив, що не бачив, як почав здійснювати маневр обгону цей автомобіль, подивився в дзеркало заднього виду лише на потерпілу ОСОБА_8 , а автомобіль ВАЗ 2108 побачив лише після того як почув звук наїзду на неї.

Показаннями свідка ОСОБА_14 також не доводиться швидкість руху автомобіля ВАЗ 2108 на момент ДТП, оскільки цей автомобіль обігнав його задовго до місця зіткнення. До того ж, він в судовому засіданні не вказав з якою швидкістю на його думку рухався обвинувачений на автомобілі.

Показання ж потерпілої ОСОБА_4 дані лише зі слів вказаних свідків.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні вимог п. 10.1 ПДР, а саме в тому, що він перед здійсненням маневру обгону автобуса «ІVAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, не переконався у безпечності своїх дій та, маючи можливість об`єктивно виявити пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася по зустрічній смузі руху в попутному напрямку ближче до правого, по напрямку руху до м. Ірпінь, краю проїзної частини, здійснив на неї наїзд.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Показаннями зазначених вище свідків та потерпілої не підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ 2108 починав рух, перестроювався чи змінював напрямок руху. Навпаки, вбачається, що ОСОБА_7 як їхав по вул. Вокзальна в м. Буча, так і продовжував їхати по ній прямо, не змінюючи напрямку. Маневр обгону не є тотожнім із маневром перестроювання і регулюється вимогами п. 14 ПДР, однак у порушенні правил обгону ОСОБА_7 не обвинувачується.

Не звинувачується він також у порушенні вимог п. 12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Із зазначених вище обставин суд відкидає в якості доказів порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_4 .

Показання свідка ОСОБА_15 суд відкидає, оскільки він не був свідком подій і лише підтвердив факт належності йому автомобіля.

Висновок експерта від 02.06.15 № 5-01/427 (а.с. 134-136) суд не приймає до уваги, оскільки ним визначено, що не можливо встановити де відносно елементів дороги та на якій смузі руху відбувся наїзд автомобіля ВАЗ 2108 д.р.н. НОМЕР_1 на пішохода через відсутність слідової інформації.

Суд відкидає такі докази обвинувачення як протоколи проведення слідчого експерименту від 01.10.2015 р. з ілюстративною фототаблицею (а.с. 146-153 та 154-161), тому що визнає їх недопустими доказами, виходячи з наведеного нижче.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Пунктом третім частини другої цієї статті передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод в разі порушення права особи на захист.

Згідно з ч. 3 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Натомість під час проведення слідчого експерименту 01.10.2015 р. в період з 19 год 50 хв до 20 год 30 хв до участі в такій процесуальній дії не було залучено потерпілу ОСОБА_4 (а.с. 146-153), а під час проведення слідчого експерименту 01.10.2015 р. в період з 20 год 35 хв до 21 год 30 хв (а.с. 154-161) до участі в ньому не було залучено обвинуваченого ОСОБА_7 , що порушує право на їх захист під час проведення слідчих дій, позбавляє їх права надавати свої пояснення, висловлювати заперечення, тощо.

До того ж, у вказаних протоколах проведення слідчого експерименту не зазначено усіх учасників такої процесуальної дії, а саме: в них не вказано статиста, за допомогою якого визначався темп руху пішохода, що унеможливлює визначитись чи був такий статист подібним потерпілій ОСОБА_8 .

Крім того, під час проведення слідчого експерименту 01.10.2015 р. в період з 20 год 35 хв до 21 год 30 хв (а.с. 154-161) свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показували місце перебування пішохода на момент наїзду на нього, що суперечить їх показанням, наданим в судовому засіданні, де вони вказали, що не бачили момент наїзду автомобіля на ОСОБА_8 .

До того ж, слідчий експеримент проводився в сезон року, час та погодні умови відмінні від умов скоєння ДТП. Тому є безпідставними обставини визначення відстані видимості пішохода та елементів дороги.

Суд також не приймає до уваги Висновок експерта від 20.10.15 № 5-01/879 (а.с. 165-167), оскільки його було виготовлено на підставі показань свідків та протоколу проведення слідчого експерименту, які відкинув і не приймає суд із зазначених вище підстав.

Решта доказів, наданих суду стороною обвинувачення, не підтверджують факт порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху під час наїзду на ОСОБА_8 , оскільки ними лише підтверджується:

-протоколом огляду місця ДТП від 15.05.2015 р. з ілюстративною фототаблицею та схемою до протоколу (а.с. 92-101) - розташування ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 та трупа ОСОБА_8 після ДТП, стан дорожнього покриття та освітлення вулиці з правого боку від напрямку руху автомобіля;

-рапортом ПНОЧ Ірпінського МВ від 14.05.2015 р. (а.с. 89) - час повідомлення про ДТП;

-картою виїзду екстреної медичної допомоги від 14.05.15 № 6941 (а.с. 90) - час виклику швидкої допомоги, місце розташування автомобіля, трупу жінки та зафіксовано її смерть;

-протоколом огляду транспортного засобу від 15.05.2015 р. (а.с. 102-105) зафіксовано пошкодження автомобіля;

-свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та посвідченням водія (а.с. 110) належність ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_15 та наявність у ОСОБА_7 права на керування транспортними засобами;

-полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.01.15 № АІ/4736869 (а.с. 111) факт страхування відповідальності водія;

-довідкою КП «УЖКГ «Гостомель» від 15.05.15 № 922, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с. 112-115) факт одруження ОСОБА_7 , місця проживання та наявність у нього на утриманні дітей;

-характеристикою на ОСОБА_7 , видану депутатом Гостомельської селищної ради від 15.05.2015 р. (а.с. 116), що обвинувачений характеризується позитивно;

-висновками експерта від 05.06.15 № 1564, від 17.06.15 № 181, від 13.08.15 № 13/181 (а.с. 121-124) - що у ОСОБА_8 виявлено множинну травму тіла: внутрішньочерепну травму, у вигляді крововиливу в м`які тканини голови, крововиливи під оболонки головного мозку, забій головного мозку; травму грудної клітини, у вигляді переломів ребер, розривів легенів з розвитком внутрішньої кровотечі загальним об`ємом близько 1000,0 мл; травму живота, у вигляді розриву селезінки, розриву правого наднирника з розвитком внутрішньої кровотечі об`ємом 800,0 мл; переломи хребта та кісток тазу; закритого перелому правої верхньої кінцівки та відкритті переломи нижніх кінцівок; садна та рани тулубу й кінцівок. В її крові метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий та їх ізомери не виявлені. Смерть ОСОБА_8 настала від отриманої множинної травми тіла. Заподіяні травми утворились від дії тупого(их) предмету(ів) та загального струсу тіла, у своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи характер ушкоджень, не виключено, що в момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_8 була обернена спиною чи частково правовою стороною;

-висновком експерта від 22.06.15 № 5-01/468 (а.с. 140-142) що автомобіль ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП не мав технічних несправностей, які б могли стати її причиною;

-довідкою Центральної геофізичної обсерваторії від 07.07.15 № 16-05/-1250 (а.с. 168) факт наявності в м. Буча Київської області 15.05.2015 р. з 18 год 18 хв по 24 год 00 хв дощу;

-викопіюванням з опорного плану вул. Вокзальна в м. Буча від перехрестя з вул. Садова до будинку № 58-а по вул. Вокзальна (а.с. 170) відсутність дорожніх знаків на даному проміжку дороги;

-запитом до УІАЗ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 172) відсутність судимостей у ОСОБА_7 ;

-довідкою Бучанської міської поліклініки від 02.07.15 № 431 (а.с. 173) - що ОСОБА_7 на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває;

-довідкою УДАІ ГУ МВС України в Київській області від 15.09.15 № 18/12769 (а.с. 174) - що ОСОБА_7 в період з 01.04.2013 р. по 10.09.2015 р. до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався.

Стороною захисту в суді було надано Висновок експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 11.05.16 № 2016-0511 (а.с. 194-204). Даний документ суд не розцінює як висновок експерта, оскільки особа, яка її склала, не додала до нього копію свідоцтва про право проводити судові експертизи, а також таку особу не було повідомлено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Зазначений Висновок суд розцінює як письмовий документ, висновок спеціаліста.

В розділі цього висновку «Дослідження» зазначено: «…характер механічних пошкоджень автомобіля ВАЗ 2108 вказує на обмежену у поперечній площині дію деформуючого зусилля, а це, в даному випадку, може вказувати на контакт з пішоходом, коли він розташовувався до автомобіля не спиною, а не виключено частково правою стороною». Це вказує на спроможність показань обвинуваченого, щодо напрямку руху потерпілої ОСОБА_8 з ліва на право, особливо якщо цей рух був під кутом до дороги.

До того ж, визначено, що враховуючи пошкодження, отримані в результаті ДТП автомобілем ВАЗ, оскільки пошкодження в районі даху автомобіля відсутні, швидкість руху автомобіля ВАЗ в момент контакту не повинна була перевищувати 60 км/год.

Даним висновком також визначено, що ОСОБА_7 під час ДТП повинен був керуватись вимогами п. 12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Однак, ОСОБА_7 не звинувачується у тому, що він порушив дану норму, і це стало причиною наїзду на ОСОБА_8 .

В решті висновок суд не бере до уваги, оскільки його здійснено на підставі показань свідків, які суд відкинув із зазначених вище підстав.

Суд також враховує, що потерпілою ОСОБА_8 було порушено вимоги п. 4.1 ПДР, згідно якого пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку.

З ілюстративної фототаблиці, доданої до протоколу огляду місця ДТП від 15.05.2015 р. (а.с. 96-100), вбачається, що по обох сторонах дорожнього покриття по вул. Вокзальна маються тротуари. Тому, рухаючись по проїжджій частині дороги за наявності тротуарів, ОСОБА_8 порушила вимоги ПДР. В разі відсутності такого порушення ДТП не відбулась би.

Висновок експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 11.05.16 № 2016-0511 (а.с. 194-204) та відсутність інших неспростовних доказів вказують на наявність сумнівів у доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ДТП, внаслідок якої загинула ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, враховуючи наведене вище, усі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення залишилась недоведеною вина ОСОБА_7 у вчиненні ним ДТП, а отже і у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 135 КК України до кримінальної відповідальності притягуються особи за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

ОСОБА_7 обвинувачують в тому, що він завідомо залишив без допомоги ОСОБА_8 , яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, враховуючи, що він мав змогу надати їй допомогу, а також він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

Суд вважає, що стороною обвинувачення залишилось недоведеним те, що ОСОБА_7 вчинив цей злочин, оскільки, як зазначено вище, не доведено, що ДТП сталася з його вини. Отже, хоч ОСОБА_7 своїм автомобілем завдав ОСОБА_8 тілесні ушкодження, що призвели до її безпорадного стану, а в подальшому смерті, але не з його вини вона опинилась у небезпечному для життя стані.

До того ж, виходячи із показань свідків, допитаних в судовому засіданні, ОСОБА_7 перебував на місці ДТП і чув, що вже викликано екстрену швидку медичну допомогу, тому, оскільки не надано доказів того, що він має знання в галузі медицини, не міг здійснити інших дій, направлених на збереження життя ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Враховуючи, що в суді не доведено, що ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, суд виправдовує його за цими статтями.

В рамках даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_4 звернулась до обвинуваченого ОСОБА_7 із цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Свій позов мотивує тим, що 14.05.2015 р. близько 23 год 30 хв, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2108 д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вокзальна в м. Буча Київської області в напрямку смт Гостомель, порушив вимоги ПДР України, в результаті чого здійснив наїзд на її матір ОСОБА_8 , внаслідок чого вона зазнала тілесних ушкоджень, від яких померла. Вказує, що понесла витрати на поховання матері в розмірі 10 000,00 грн. У зв`язку із смертю матері їй також завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 300 000,00 грн.

Просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь 10 000,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 300 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпіла та її представник підтримали позов, просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти позову. Вказував, що він не в змозі сплатити шкоду в розмірі 300 000,00 грн. і він не винен у вчиненні ДТП.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами два та три статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом визнано, що відсутні докази вини ОСОБА_7 у скоєнні ДТП, а отже і у завданні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які призвели до її смерті.

Отже, відсутні докази завдання ОСОБА_7 шкоди, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Понесені по провадженню процесуальні витрати та судовий збір з цивільного позову суд вважає за необхідне віднести на рахунок держави.

Виступаючи в дебатах, прокурор просила обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання його під вартою. Однак, оскільки прокурором не було надано доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд не знаходить підстав для обрання такого запобіжного заходу.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, ст.ст. 128, 373, 374 КПК України суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати не винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та виправдати його за цими статтями.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 суд не обирає.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 .

Понесені по провадженню процесуальні витрати та судовий збір з цивільного позову віднести на рахунок держави.

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_1 залишити у власника ОСОБА_15 .

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після її вирішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1