11-кп/775/64/2017(м)
223/169/16-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2016 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вугледара Донецької області, не працюючого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

застосовано примусові заходи медичного характеру в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 знаходячись біля магазину «Візит», розташованого за адресою м. Вугледар вул. 30 річчя Перемоги, буд. 7, 01.01.2016 року приблизно о 20 години 30 хвилин, побачив потерпілого ОСОБА_8 , який тримав у руці мобільний телефон «NOKIA 220 Dual SIM», білого кольору ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , із сім-карткою з номером НОМЕР_3 . З метою заволодіння чужим майном, під приводом здійснення телефонного дзвінку ОСОБА_7 взяв у потерпілого вище зазначений мобільний телефон, а отримавши майно ОСОБА_8 , у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, відкрито, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів ОСОБА_7 заволодів майном потерпілого та втік з місця скоєння злочину до місця свого проживання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 отримав можливість розпоряджатися викраденим майном потерпілого на власний розсуд у період з 01.01.2016 року по 02.01.2016 року. На підставі заяви потерпілого ОСОБА_8 02.01.2016 року вказаний мобільний телефон було вилучено у ОСОБА_7 ..

Своїми діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому матеріальний збиток, який у відповідності до висновку експерта від 06.01.2016 року становить 959, 70 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції змінити у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. виключити з мотивувальної частини посилання на вчинення ОСОБА_7 злочину, а також наявність у нього умислу та мотиву при скоєнні суспільно небезпечного діяння. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При вивченні матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , дійшов висновку про вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Також суд першої інстанції у мотивувальній частині ухвали вказав про вчинення ОСОБА_7 злочину умисно та з корисливих мотивів, однак дані висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 186 КК України суб`єктом грабежу може бути осудна особа, яка досягла 14-річного віку.

Суб`єктивна сторона зазначеного злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності вони мають для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину. Психічне ставлення винного до завданої ним потерпілому значної шкоди може бути як умисним, так і необережним.

Відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи №152 від 12.02.2016 року ОСОБА_7 в період вчинення інкримінованого діяння по психічному стану не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 , відповідно до проведеної експертизи, не міг усвідомлювати суб`єктивну сторону інкримінованого йому діяння, а також мати умисел і мотив. Оскільки у даному кримінальному провадженні відсутня суб`єктивна сторона злочину, то це виключає наявність і суб`єкту злочину.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора являються обґрунтованими та на підставі цього посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині ухвали на вчинення ОСОБА_7 злочину, а також вчинення останнім злочину умисно та з корисливих мотивів, підлягають виключенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на вчинення ОСОБА_7 злочину, а також наявність у нього умислу та мотиву при скоєнні суспільно небезпечного діяння.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: