Дата документу 03.07.2017

Провадження № 1-кс/334/1007/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_2 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами розподілу автоматизованою системою документообігу суду в провадження судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 358 КК України.

Суддя ОСОБА_2 відповідно до ст. 75 КПК України заявила самовідвід, який обґрунтовує тим, що нею 18 жовтня 2013 року вирішувалось питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 ..

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини зазначає, що суд має бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, бути об`єктивно безстороннім, тобто повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

З цього питання у п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією економічної та соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року (далі - Бангалорські принципи) вказується, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За Бангалорськими принципами упередження вважається реальним, якщо воно носить особистий характер і спрямоване проти однієї зі сторін, тобто виникнення у стороннього спостерігача, детально поінформованого про всі обставини, сумнівів в об`єктивності та неупередженості даного судді.

З урахування викладеного розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за участю судді ОСОБА_2 не виявляється можливим, оскільки ОСОБА_2 брала участь у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, що може привести до виникнення у сторін процесу сумнівів стосовно об`єктивності та неупередженості судді.

У зв`язку з чим, задля уникнення будь-якої недовіри до рішень, що мають ухвалюватись у подальшому або сумнівів, які викликали б або могли б викликати в очах розсудливого спостерігача підозри про відсутність у судді неупередженості під час виконання ним своїх судових функцій, заяву про самовідвід у вищевказаному кримінальному провадженні слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75-76, 80-82 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 про самовідвід у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 358 КК України - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1