АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/473/17-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1358/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

-потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/1358/17 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлодар Республіки Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, без визначеного місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.11.2007 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.121 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 10.03.2011 року на невідбуту частину покарання 3 місяці 8 днів,-

засуджено за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Як встановив суд, 23 грудня 2016 р., близько 19 годин 35 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, спільно з невстановленими особами, за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, і що власників будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не має вдома, перелізши через паркан прибудинкової території, шляхом віджиму вікна проникли до приміщення житлової квартири АДРЕСА_3 вищезазначеного будинку, яка належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрали майно потерпілого, а саме: ювелірні вироби: ланцюг з золота 585 проби вагою 3,5 грам довжиною 40 см., вартістю яких згідно висновку товарознавчої експертизи Харківського НДІСЕ ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса від 06.01.2017 №91- 2975 грн., кулон з золота 585 проби, вагою 3,5 грам, у вигляді серця інкрустований цирконієвими камінцями, вартістю 2975 грн.; сережки - гвоздики з золота 585 проби, вагою по 1,5 грам кожна, з білими камінцями, вартістю 1275 грн.; вироби із срібла 925 проби, загальною вагою 150 грам (браслет, ланцюг, кулон, 3-и обручки), вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи Харківського НДІСЕ ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса від 06.01.2017 №91 становить 6750 грн.; шкіряний гаманець вартістю 382 грн. 50 коп., з грошовими коштами в сумі 200 гривень, банківськими та дисконтними картками, які для потерпілого матеріальної цінності не мають, планшетний комп`ютер Аррlе іРаd Аіг 2 32 GВ, вартістю 11521 грн. 86 коп., монопод Хіаоmі Sеlfie Stіск, вартість якого становить 300 грн, а всього майна потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 26379 грн. 36 коп.
Невстановлені особи з частиною викраденого майна з місця вчинення злочину втекли, а ОСОБА_8 довести свій злочинний намір до кінця не зміг, так як при спробі залишити прибудинкову територію разом з частиною викраденого майна, був затриманий потерпілим ОСОБА_9 ..
Своїми діями невстановлені особи та ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 26379 грн. 36 коп.
В апеляційних скаргах:

- захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначив, що судом в повній мірі не враховано, що ОСОБА_8 вчинив лише замах на злочин, визнав винуватість та цивільний позов в повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, частково повернув викрадене майно потерпілому, на протязі 6 років після звільнення з місць позбавлення волі не вчинив кримінальних правопорушень. Указав, що суд помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_8 не має визначеного місця реєстрації, оскільки він став власником домоволодіння, в якому постійно проживає, але не завершив оформлення документів. Просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 біль м`яке покарання та звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України;

- обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначив, що суд не врахував, що він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а тому вважає можливим застосувати до нього ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найменшої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого і його захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

За положеннями ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставину щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Яких-небудь нових даних про особу ОСОБА_10 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи обвинуваченого про перебування його у скрутному матеріальному становищі безпідставні.

Такі дані в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Не надано таких даних і суду апеляційної інстанції.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за умисний тяжкий злочин, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, а тому призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене у санкції ч.3 ст.185 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність непогашеної судимості, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства без застосування положень ст.75 КК України.

Твердження в скарзі захисника про часткове повернення ОСОБА_8 викраденого майна потерпілому, позбавленні підстав.

У провадженні встановлено, що частина викраденого у потерпілого майна була повернута останньому не добровільно ОСОБА_8 , а в результаті затримання обвинуваченого і вилучення у нього цього майна.

Що стосується посилань у скарзі захисника на те, що ОСОБА_8 визнав цивільний позов в повному обсязі та на протязі 6 років після звільнення з місць позбавлення волі не вчинював кримінальних правопорушень, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставами для застосування положень ст.75 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для призначення більш м`якого покарання із застосуванням ст.69 КК України і звільнення ОСОБА_8 від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції закону від 26.11. 2015 року № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: