Справа № 198/786/14-к
У Х В А Л А
іменем України

27.11.2014 року слідчий суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юр`ївка клопотання слідчого СВ Юр`ївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000408 від 27.10.2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Юр`ївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна гр. ОСОБА_5 у вигляді належного їй на праві приватної власності автомобіля марки «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в обґрунтування заявленого клопотання зазначаючи, що 27.10.2014 року до чергової частини Юр`ївського РВ надійшов рапорт інспектора з технічного нагляду з обслуговування Юр`ївського району ОСОБА_6 , про те, що під час несення служби за дорожнім наглядом на 144 км автодороги Р-51 Павлоград Лозова Мерефа був зупинений автомобіль марки «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , в якому під час звірки вузлів і агрегатів було виявлено пошкодження номеру кузова.

27.10.2014 року вищевказаний автомобіль, згідно ст. 265-2 КупАП, співробітниками ДАІ з обслуговування Юр`ївського району Дніпропетровської області був вилучений на територію Юр`ївського РВ УМВС України в Дніпропетровській області.

За даним фактом до ЄРДР 27.10.2014 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 290 КК України, тобто підробка номерів кузова транспортного засобу.

25.11.2014 року з письмового дозволу ОСОБА_5 було проведено огляд автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого виявлено пошкодження номеру кузова вищевказаного автомобіля, а зокрема відсутність 7-ми останніх цифр зазначеного номеру.

Слідчий зазначав, що в ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення виникла необхідність у проведенні трасологічної експертизи для встановлення того, чи дійсно було знищено або підроблено номер кузова автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для проведення якої необхідно наявність самого автомобіля, при цьому висновок експертизи надасть змогу використовувати його як доказ в кримінальному провадженні.

В зв`язку з даним слідчий, посилаючись на ст. ст. 40, 131, 132, 170, 171 КПК України, вважав, що слід накласти арешт на майно, у вигляді вищезазначеного автомобіля, який з травня 2012 року перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 та належить останній на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.08.2002 року.

В судове засідання була викликана гр. ОСОБА_5 (ас. 23), яка в судове засідання не з`явилась, однак повідомила, що не має змоги прибути в судове засідання через відсутність можливостей доїхати до суду та значну відстань між місцезнаходженням суду та місцем її проживання , проти задоволення клопотання заперечувала (ас. 28).

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 для розгляду клопотання в судове засідання також не прибули, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином (ас. 22, 24, 29), при цьому від слідчого ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання в її відсутності та підтримання заявлених вимог (ас.30).

Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше 2-х днів з дня його надходження до суду за участю слідчого, та / або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підтвердження доводів , викладених у клопотанні та в обґрунтування останнього слідчим надано :

- копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження , у рамках якого було подано клопотання № 0000408 від 27.10.2014 року (ас. 4);

- копію рапорту ОСОБА_6 від 27.10.2014 року (ас. 5-6);

- копії протоколів допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (ас. 7-12, 16-18);

- копію постанови про призначення трасологічної експертизи від 20.11.2014 року (ас. 13-14);

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.08.2002 року (ас.15);

- копію заяви ОСОБА_5 про огляд автомобіля (ас. 19);

- копію протоколу огляду транспортного засобу від 25.11.2014 року (ас. 20-21);

- копію акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27.10.2014 року (ас. 26);

- постанову про створення групи слідчих для проведення досудового розслідування (ас. 27).

Вивчивши клопотання, перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, вважаю, що останнє не підлягає задоволенню з наступних підстав:

- так, відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися, та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу Закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі, якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь - яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно…, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відтак, з огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК України, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Однак санкція ст. 290 КК України, не передбачає конфіскації майна, а відомості про цивільний позов в даному кримінальному проваджені відсутні. Таким чином, відсутні і підстави для арешту майна у відповідності до ст. 170 КПК України. При цьому, посилання слідчого на те, що майно слід арештувати з метою можливості проведення трасологічної експертизи не відповідають меті застосування арешту майна, передбаченій ч. 3 ст. 170 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинні бути зазначені документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Як вбачається з клопотання, арешт слідчий просить накласти на майно ОСОБА_5 , у вигляді автомобіля марки «OPEL COMBO», зазначаючи, що останній належить їй на праві приватної власності. Однак, відповідно з долученим до матеріалів клопотання свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , вбачається, що власником вищезазначеного автомобіля є ОСОБА_8 (ас. 15).

З пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вбачається, що автомобіль «OPEL COMBO» був куплений ними за 20 000 гривень в травні 2012 року без укладення договору купівлі-продажу у письмовій формі (ас. 7-9, 16-18).

Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Після придбання легкового автомобіля новий власник, відповідно до п. 7 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», зобов`язаний протягом 10 днів зареєструвати транспортний засіб в органах ДАІ (МРЕВ).

Відтак не зрозуміло, з яких підстав слідчий прийшов до висновку, що автомобіль належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, при цьому відомості про дійсного власника автомобіля слідчим належним чином не з`ясовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно…, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу Закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або які затримані за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку передбаченому ст. 291 КПК України), або особами, які в силу Закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

З клопотання не вбачається, що ОСОБА_5 була в установленому Законом порядку повідомлена про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, або є особою, яка в силу Закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи.

Окрім того, під час розгляду клопотання слідчий суддя зобов`язаний перевірити наявність підстав щодо правомірності поданого клопотання.

Однак, до клопотання не додані будь-які докази щодо передачі працівниками ДАІ, затриманого ними в порядку ст. 265-2 КУпАП транспортного засобу слідчому, як це передбачено ч. 1 ст. 168 КПК України, та складення на підтвердження факту передавання тимчасово вилученого майна відповідного протоколу.

З огляду на дане є незрозумілим посилання слідчого в клопотанні на ч. 5 ст. 171 КПК України, про необхідність подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого майна після вилучення такого майна.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення даного клопотання, вважаючи останнє необґрунтованим та поданим з порушенням вимог діючого КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Відмовити слідчому ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт майна, на підставі поданого ним клопотання про арешт майна від 26.11.2014 року, погодженого з прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження за № 0000408 від 27.10.2014 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1