Справа № 755/4817/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5
розглянув у судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Богдано-Вербки, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
30 березня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із визначенням застави в розмірі 150 розмірів мінімальних заробітних плат.
Клопотання слідчого мотивовано тим, що ОСОБА_5 з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, видаючи себе за касира валютних операцій перебував в кіоску для обміну валют, що розташований по АДРЕСА_2 , який сам і облаштував.
В подальшому, ОСОБА_5 приблизно о 14 год. 00 хв. дочекався раніше невідомого ОСОБА_8 який бажав здійснити операцію щодо обміну іноземної валюти на українську та обрав об`єктом свого злочинного посягання гроші ОСОБА_8 .
29.03.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.
Згідно із клопотанням вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: показами потерпілого, допитами свідків, допитом підозрюваного, речовим доказом у справі, та іншими доказами в їх сукупності.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного його процесуальних обов`язків та уникнення існуючих ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки підозрюваний обізнаний про вид та міру покарання, незаконно впливати на потерпілого і свідків, крім того, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки у сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний причетний до інших аналогічних злочинів, також перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом повідомлення інших осіб, що можуть бути причетними до вчинення даного злочину, оскільки такі особи на даний час невстановлені, слідчий просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, виходячи із обставин, якими воно обґрунтовується.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти даного клопотання, оскільки, на його думку, підозра у скоєнні злочину за ч. 4 ст. 186 КК України не обґрунтована та не вірно кваліфіковано дане кримінальне правопорушення, оскільки не було відкритого викрадення коштів, а потерпілий сам їх передав підозрюваному, крім того ОСОБА_5 діяв один, а не в групі осіб, як вказує сторона обвинувачення. Просив обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
28.03.2017 року (час фактичного затримання о 15 годині 00 хвилин) ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, було затримано за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
29.03.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 протоколом допиту підозрюваного, протоколом оглду місця події, вилученими речовими доказами.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. При обранні запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також те, що підозрюваний не одружений, а отже не має стійких соціальних зв`язків, не працює, а тому не має стабільного джерела прибутку, раніше не судимий, зареєстрований в Дніпропетровській області.
На даний час наявні ризики, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, слідчий суддя враховуючи положення ст. 178 КПК України, приходить до висновку, що ОСОБА_5 тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі не хворіє.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховано особу підозрюваного, з урахуванням чого, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення, а тому доводи захисника щодо необґрунтованої підозри слід визнати безпідставними.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави встановлено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Слідчим не наведено у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні не доведена наявність виключного випадку, як підстави для призначення застави у розмірі який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому слідчий суддя приходить до висновку про застосування застави ОСОБА_5 у межах розміру передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національно поліції України в м. Києві ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Богдано-Вербки, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту його затримання (тобто до 27 травня 2017 року).
Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (1600,00 грн.), що становить 64 000,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.
В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
1. прибувати за кожною вимогою до суду та до слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національно поліції України в м. Києві;
2. не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;
Визначити двомісячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національно поліції України в м. Києві ОСОБА_6 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та слідчого суддю Дніпровського районного суду м. Києва.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
В іншій частині відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя