Дата документу Справа № 328/3470/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/310/17
Єдиний унікальний № 328/3470/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференц зв`язку з Токмацьким районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000919, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Токмацького району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, участі у виборних органах не приймав, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вирішена доля речових доказів.

неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Токмак Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, участі у виборних органах не приймав, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.104 КК України звільнено неповнолітнього ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 21.07.2016 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_9 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, з корисних мотивів, залишився з ОСОБА_9 біля входу у під`їзд № 1 будинку АДРЕСА_4 , для здійснення спостереження за прилеглою територією будинку та своєчасного сповіщення ОСОБА_10 від викриття у вчинені злочину.

В цей час ОСОБА_10 , реалізуючи єдиний спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за допомогою дверних ключів, якими попередньо незаконно заволодів, а потім повернув за минулої потреби, проник до квартири АДРЕСА_5 , звідки повторно, таємно з корисливих мотивів викрав ноутбук «TOSHIBA», моделі «SATELLITE C 660 D-17D», з зарядним пристроєм до нього, вартістю 4000 гривень, що належить ОСОБА_11 .

Далі, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_9 , продали викрадений ноутбук «TOSHIBA», моделі «SATELLITE C 660 D-17D», з зарядним пристроєм до нього, що належить ОСОБА_11 , розподіливши виручені від його продажу кошти в рівних частинах, чим спричинили ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 2900 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не оскаржуючи фактів викладених у вироку, правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, однак вважає, що призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Захисник вважає, що враховуючи викладені судом обставини, які пом`якшують покарання, можливо було призначити покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України. Захисник вказує, що суд першої інстанції не врахував виключні обставини справи, особу підсудного, його захворювання та особливе становище, викликане встановленим діагнозом та психічною хворобою, що є винятковим випадком та реальною неможливістю 1 рік 6 місяців здійснювати покладені на нього обов`язки на підставі ст. 76 КК України. Враховуючи викладені доводи, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок змінити та призначити йому більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити з іспитовим строком на 1 рік.

У відношенні неповнолітнього ОСОБА_9 вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02 листопада 2016 року не оскаржується.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника, яка підтримала апеляційну скаргу і просила вирок змінити та призначити менш тривалий строк більш м`яке покарання, прокурора, який вважав, що вирок є законним і обґрунтованим, його слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Доведеність вини обвинуваченогоОСОБА_8 у вчинені злочинупри обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченогоОСОБА_8 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого. З урахуванням того, що ОСОБА_8 щиро покаявся у скоєному, характеризується позитивно за місцем проживання, раніше не судимий, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання і доцільність його звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України. Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені мотиви обрання саме такого покарання є переконливими і такими, що відповідають змісту ст.65 КК України. Колегія суддів вважає, що сукупність наведених у вироку обставин доводить обґрунтованість прийнятого судом рішення і свідчить про необхідність і достатність обраного покарання.
Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_8 з мотивів, наведених в апеляційній скарзі і приймає рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги захисника, зважаючи на те, що доводи апеляції не відповідають дійсним обставинам провадження. Зокрема, всупереч висновку судово-психіатричної експертизи, яким встановлена наявність у ОСОБА_8 психічного розладу у виді легкої розумової відсталості і відсутність хворобливого розладу психічної діяльності, захисник вказує на психічну хворобу ОСОБА_8 , що суперечить матеріалам провадження. Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом та скорочення призначеного іспитового строку.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4