20.06.2017
Справа № 518/457/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.06.2017 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_5
обвинуваченого, цивільного відповідача - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000033 щодо обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області з середньою освітою, не працює, не одружений, на обліку по інвалідності не перебуваєна, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, уродженець с. Новостепанівка, Ширяївський району Одеської області з середньою освітою, працює різноробочим в ТОВ «Будівель-монтажна компанія «Симетрія», на обліку по інвалідності не перебуває, на утриманні має двох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:
- 16.10.2009 року Ширяївським районним судом одеської області за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Судимість знята та погашена.
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України),-
ВСТАНОВИВ:
23.01.2017 року біля 23:30 год. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, приїхали на автомобілі «ГАЗ 2705», д/н НОМЕР_1 , білого кольору до огородженої території свиноферми ПрАТ «Ширяївське підприємство «Сільгоспхімія», що розташоване в с. Новоєлизаветівка, Ширяївський р-н, Одеська обл.., директором якої являється ОСОБА_7 , де шляхом вільного доступу, через відчинені ворота, на яких відсутня одна ствірка, в`їхали на неосвітлену, не охоронювану територію свиноферми, а саме до непрацюючої демонтованої частини водонапірної башти, де застосовуючи пристрій для різки металу, демонтували залишену металеву частину корпусу водонапірної башти, порізавши її на металеві частини різної форми та довжини. В подальшому, завантаживши частини конструкції до вищевказаного автомобілю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сіли у автомобіль з метою виїхати з території свиноферми, однак в цей час побачили світло фар від поліцейського автомобілю, з місця пригоди втекли, залишивши на місці пригоди автомобіль з металевими частинами вононапрної башти загальною вагою 1830 кг. Вартість одного кілограму брухту чорного металу згідно довідки про вартість з ТОВ «БАЛКЕР» складає 3 грн. 60 коп.. Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїми діями намагались спричинити ПрАТ «Ширяївське підприємство «Сільгоспхімія» матеріальний збиток на загальну суму 6588. 00грн.., але не довели свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від їх волі.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_5 у скоєні замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_6 у скоєні замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.
Представник потерпілого ОСОБА_7 на виклик суду не прибув, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання. Разом з цим, 20.06.2017 року подав заяву, в якій просив розглядати вказане кримінальне провадження за його відсутності, зазначив, що від цивільного позову відмовляється, просив залишити позов без розгляду. Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого, з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_5 скоїв замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_6 скоїв замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачені правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК України та надав суду пояснення про те яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину, активно сприяв розкриттю злочину та просив суд призначити йому найменш суворе покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК Українита надав суду пояснення про те яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину, активно сприяв розкриттю злочину та просив суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який не перебуває на наркологічному і психоневрологічному обліку, характеризуються за місцем проживання посередньо, на утриманні нікого не має, не одружений, раніше не судимий. При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який не перебуває на наркологічному і психоневрологічному обліку, характеризується посередньо, має на утриманні дві малолітні дитини, раніше судимий.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.

Обставин, які обтяжують обвинуваченим покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_8 покарання за частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити їх від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, з покладанням обов`язків передбачених статте 76 КК України. Захисник просив як найменш суворіше покарати обвинувачених. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили не позбавляти їх волі та вказали, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій. Потерпілий ОСОБА_7 у своїй заяві від 20.06.2017 року зазначила щодо покарання обвинувачених відповідно до діючого законодавства України.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачені визнали вину у інкримінованих їм злочинах, надали показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Злочин вчинений обвинуваченими є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинувачених обставин, наданих суду відомостей щодо осіб обвинувачених, тяжкості вчиненого ними злочинів відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самих обвинувачених та потерпілого, з врахуванням ставлення обвинувачених до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вони щиро розкаялися у скоєному, а також з урахуванням думки потерпілого, який просить покарати обвинувачених відповідно до закону, суд доходить висновку, що виправлення обвинувачених можливо без ізоляції його від суспільства, а тому їм необхідно призначити покарання у видіпозбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Представником потерпілого ОСОБА_7 по справі заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

20.06.2017 року ОСОБА_7 надіслав до суду заяву, в якій просив цивільний позов залишити без розгляду

Згідно з пунктом 5 частиною першою статті 207 ЦПК України передбачено: «Суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду».

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд не знаходить підстав для відхилення цієї заяви в частині залишення позову без розгляду, оскільки це є процесуальним правом позивача, а тому цивільний позов необхідно залишити без розгляду.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України, статтею 15,185 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не застосовувалися.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 15, частиною другою статті 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не застосовувалися.
Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Речові докази, а саме: автомобіль ГАЗ «2705», д/з НОМЕР_1 , білого кольору, повернути власнику по приналежності.
Скасувати арешт накладений ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 25.01.2017 року на автомобіль ГАЗ «2705», д/з НОМЕР_1 , білого кольору.
Речові докази, а саме: металеві частини водонапірної башти, різної форми та довжини, зі слідами зрізу -повернути власнику по приналежності.
Скасувати арешт накладений ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 28.02.2017 року на металеві частини водонапірної башти, різної форми та довжини, зі слідами зрізу.
Речові докази: металевий газовий пристрій для різки металу та газовий балон синього кольору повернути власнику по приналежності.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1