Справа № 1-кс/331/1686/2017
331/3176/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000050, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2017 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, працюючого на посаді доцента кафедри підприємництва, торгівлі та біржової діяльності Запорізького національного технічного університету, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000050, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2017 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді доцента кафедри підприємництва, торгівлі та біржової діяльності Запорізького національного технічного університету який є Державною установою Міністерства освіти і науки України, маючи відповідно до своїх службових обов`язків організаційно-розпорядчі функції, пов`язані із викладацькою діяльністю у вказаному університеті, вчинив злочин за наступних обставин:

11.05.2017, близько 09.00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в учбовій аудиторії №521, корпусу №5, Запорізького національного технічного університету який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського 64, з метою підготовки до складання іспиту з дисципліни «економіка за видами діяльності», яка входить до учбового курсу 8-го учбового семестру студентів 4 курсу спеціальності мікро - та наноелектронні прилади і пристрої, факультету радіоелектроніки та телекомунікації Запорізького національного технічного університету провів консультацію зі студентами учбової групи №РТ-334сп з приводу вищевказаного іспиту який заплановано на 08.30 годину 12.05.2017.

Після проведення вказаної консультації, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті схилити студентів учбової групи №РТ-334сп до надання йому неправомірної вигоди за вчинення дій що входять до його компетенції шляхом її вимагання, а саме, успішного складання вищевказаного іспиту, в ході особистого спілкування зі старостою групи №РТ-334сп ОСОБА_7 , повідомив останньому, що для того, щоб студенти вказаної групи успішно склали іспит з дисципліни «економіка за видами діяльності», 12.05.2017, в ході здачі іспиту вони мають надати йому грошові кошти в якості неправомірної вигоди. В противному випадку студенти групи №РТ-334сп вказаний іспит не складуть. На запитання ОСОБА_7 стосовно суми неправомірної вигоди, ОСОБА_6 наголосив, що студенти повинні мати при собі на іспиті грошові кошти в розмірі 500 гривень, та в подальшому, сума неправомірної вигоди буде вирішуватися в індивідуальному порядку з кожним студентом окремо протягом складання іспиту.

12.05.2017, близько 10.50 години, ОСОБА_6 , знаходячись в учбовій аудиторії №28, корпусу №3 Запорізького національного технічного університету який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського 64, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір направлений на отримання зі студентів учбової групи №РТ-334сп неправомірної вигоди за вчинення дій що входять до його компетенції шляхом її вимагання, а саме, успішного складання вищевказаного іспиту, в ході особистого спілкування зі студентом учбової групи №РТ-334сп ОСОБА_8 , конспіруючи свої дії умовним словом «допомога» повідомив останньому в завуальованій формі, що за отримання оцінки «задовільно» (за національною шкалою оцінювання), від 60 до 74 балів (за 100 бальною шкалою оцінювання), відмітку «С» (за шкалою оцінювання «ECTS») студенти вказаної групи мають надати йому 300 гривень в якості неправомірної вигоди. За оцінку «добре» (за національною шкалою оцінювання), від 75 до 89 балів (за 100 бальною шкалою оцінювання), відмітку «В» (за шкалою оцінювання «ECTS») студенти вказаної групи мають надати йому 400 гривень в якості неправомірної вигоди. За оцінку «відмінно» (за національною шкалою оцінювання), від 90 до 100 балів (за 100 бальною шкалою оцінювання), відмітку «А» (за шкалою оцінювання «ECTS») студенти вказаної групи мають надати йому 500 гривень в якості неправомірної вигоди.

Після цього, ОСОБА_6 , знаходячись у вищевказаній учбовій аудиторії, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на отримання від студента учбової групи №РТ-334сп ОСОБА_8 неправомірної вигоди за вчинення дій, що входять до його компетенції шляхом її вимагання, а саме, успішного складання вищевказаного іспиту, отримав від останнього 400 гривень в якості неправомірної вигоди за успішне складання іспиту дисципліни «економіка за видами діяльності» на оцінку «добре» (за національною шкалою оцінювання), від 75 до 89 балів (за 100 бальною шкалою оцінювання), відмітку «В» (за шкалою оцінювання «ECTS»). При цьому, ОСОБА_6 не надав ОСОБА_8 екзаменаційного білету та не задав жодного питання з дисципліни «економіка за видами діяльності». Після отримання вищевказаних грошових коштів в якості неправомірної вигоди, ОСОБА_6 зробив відповідні відмітки про успішне складання іспиту з дисципліни «економіка за видами діяльності» у заліковій книжці студента учбової групи №РТ-334сп ОСОБА_8 та у відомості обліку успішності №150(ісп.) за 2016/2017 навчальний рік.

Отримані від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 400 гривень в якості неправомірної вигоди, ОСОБА_6 зберігав у правій кишені своїх брюк до моменту їх вилучення співробітниками поліції.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України, який кваліфікується як одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданого йому службового становища, поєднаний з вимаганням неправомірної вигоди.

Крім того, 12.05.2017, близько 10.50 години, ОСОБА_6 , знаходячись в учбовій аудиторії №28, корпусу №3 Запорізького національного технічного університету який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського 64, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір направлений на отримання зі студентів учбової групи №РТ-334сп неправомірної вигоди за вчинення дій що входять до його компетенції шляхом її вимагання, а саме, успішного складання вищевказаного іспиту, в ході особистого спілкування зі студентом учбової групи №РТ-334сп ОСОБА_8 , конспіруючи свої дії умовним словом «допомога» повідомив останньому в завуальованій формі, що за отримання оцінки «задовільно» (за національною шкалою оцінювання), від 60 до 74 балів (за 100 бальною шкалою оцінювання), відмітку «С» (за шкалою оцінювання «ECTS») студенти вказаної групи мають надати йому 300 гривень в якості неправомірної вигоди. За оцінку «добре» (за національною шкалою оцінювання), від 75 до 89 балів (за 100 бальною шкалою оцінювання), відмітку «В» (за шкалою оцінювання «ECTS») студенти вказаної групи мають надати йому 400 гривень в якості неправомірної вигоди. За оцінку «відмінно» (за національною шкалою оцінювання), від 90 до 100 балів (за 100 бальною шкалою оцінювання), відмітку «А» (за шкалою оцінювання «ECTS») студенти вказаної групи мають надати йому 500 гривень в якості неправомірної вигоди. Надалі, ОСОБА_8 , вийшовши із учбової аудиторії, переказав студентам групи №РТ-334сп отриману від ОСОБА_9 інформацію стосовно залежності оцінки за складання вказаного іспиту від суми неправомірної вигоди.

12.05.2017, близько 10.55 години, ОСОБА_6 , знаходячись у вищевказаній учбовій аудиторії, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на отримання від студента учбової групи №РТ-334сп ОСОБА_10 неправомірної вигоди за вчинення дій, що входять до його компетенції шляхом її вимагання, а саме, успішного складання вищевказаного іспиту, отримав від останньої 500 гривень в якості неправомірної вигоди за успішне складання іспиту дисципліни «економіка за видами діяльності» на оцінку «відмінно» (за національною шкалою оцінювання), від 90 до 100 балів (за 100 бальною шкалою оцінювання), відмітку «А» (за шкалою оцінювання «ECTS»), а саме відкрив перед останньою полімерну канцелярську папку чим невербально вказав, що грошові кошти вона має покласти у відкриту папку. При цьому, ОСОБА_6 не надав ОСОБА_10 екзаменаційного білету та не задав жодного питання з дисципліни «економіка за видами діяльності». Після отримання вищевказаних грошових коштів в якості неправомірної вигоди, ОСОБА_6 зробив відповідні відмітки про успішне складання іспиту з дисципліни «економіка за видами діяльності» у заліковій книжці студентки учбової групи №РТ-334сп ОСОБА_10 та у відомості обліку успішності №150(ісп.) за 2016/2017 навчальний рік.

Отримані від ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 500 гривень в якості неправомірної вигоди, ОСОБА_6 зберігав у полімерній канцелярській папці до моменту їх вилучення співробітниками поліції.

Таким чином, своїм умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України, який кваліфікується як одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданого йому службового становища, поєднаний з вимаганням неправомірної вигоди вчинений повторно.

12 травня 2017 року о 11 годині 34 хвилин підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 травня 2017 року старшим слідчим СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

13 травня 2017 року о 13 годині 30 хвилин підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

13 травня 2017 року підозрюваного ОСОБА_6 доставлено до приміщення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000050, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2017 року.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, в судовому засіданні клопотання підтримали та просили слідчого суддю його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, про що свідчать надані суду копії документів. Також зазначила, що ОСОБА_6 на кожний виклик органу досудового розслідування буде з`являтися та не мав і не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування. Вважає, що в даній справі відсутні будь-які ризики, які б давали слідчому судді підстави обирати відносно ОСОБА_6 найсуворіший запобіжний захід, оскільки заявлені слідчим припущення щодо можливих ризиків є голослівними. На підставі викладеного, просила суд відмовити у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника та просив суд у задоволенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні прийшов до наступного.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч. 1 ст.177 КПК України); незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч. 1 ст.177 КПК України); іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (п.4 ст.177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: показами свідків студентів учбової групи № РТ-334сп Запорізького національного технічного університету; протоколами огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 12 травня 2017 року; протоколом обшуку від 12.05.2017р., речовими доказами, вилученими у ОСОБА_6 під час проведення обшуку, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором та слідчим в суді не доведено існування тих ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; ОСОБА_6 страждає захворюванням «гіпертонічна хвороба ІІ стадія», про що свідчать надані в судовому засіданні відповідні медичні документи, відомостей щодо наявності у нього будь-яких психічних та інших хронічних захворювань в матеріалах кримінального провадження не має; підозрюваний ОСОБА_6 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, перебуває у шлюбі, має постійне місце реєстрації та проживання; наявні в матеріалах справи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 свідчать про стійкість його соціальних зв`язків, оскільки останній має постійне місце роботи.

Аналізуючи обставини справа, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_6 може бути домашній арешт із покладенням на підозрюваного обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000050, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2017 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

На підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу доби з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суд, за першим викликом та у призначений час;

3) не відлучатися за територію м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

5) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, зокрема студентами учбової групи № РТ-334сп Запорізького національного технічного університету;

6) здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

7) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Запорізькій області.

Роз`яснити органу внутрішніх справ, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 11 липня 2017 року.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі судового засідання.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
13.05.2017