Ухвала
іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Песчане Беловського району

Курської області, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями до неї прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно та необґрунтовано погодився з рішенням суду першої інстанції, який звільнив засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, без врахування тяжкості злочину та даних про особу засудженого, належним чином свого рішення не мотивував, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, а судове рішення вимогам статей 370, 419 КПК України.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 14 лютого 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу кафе «Гулівер», що розташоване на вул. Золочівська, 16, у м. Харків, грубо порушуючи громадський порядок, висловлювався в бік ОСОБА_7 нецензурною лайкою, привертаючи до себе увагу оточуючих, при цьому не реагуючи на їх зауваження, та зауваження самого ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, дістав наявний у нього ніж та раптово наніс ним удар по обличчю ОСОБА_7 , спричинивши йому легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів прокурора, наведених у касаційній скарзі, про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема: короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; встановлені судом першої інстанції обставини; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як убачається з мотивувальної частини вироку та ухвали, при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суди у відповідності до вимог зазначеної статті, крім тяжкості злочину, наявності обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, наявності обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття та відсутності претензій з боку потерпілого, врахували також дані про його особу.
Приймаючи до уваги сукупність цих обставин, рішення суду про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання зі встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
З урахуванням наведеного колегія суддів уважає призначене засудженому ОСОБА_5 покарання справедливим, підстав для скасування судового рішення через його м`якість не вбачає.
Крім того, суд апеляційної інстанції обґрунтовано врахував позицію потерпілого, який просив не призначати ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі, та позицію прокурора, який у суді першої інстанції під час судових дебатів запропонував суду застосувати положення ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргупрокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3