Справа № 127/7765/17
Провадження № 1-кп/127/918/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2017 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 25 жовтня 2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0008587 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Городища Городищенського району Черкаської області, українки, громадянки України, з середньо-технічною освітою, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у період часу з кінця липня 2016 року до початку вересня 2016 року, перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: вул. Магістратська, 98, м. Вінниця, складу тролейбусного депо №2 КП «Вінницька транспортна компанія» будучи особою з повною матеріальною відповідальністю відповідно до посадової інструкції завідувача складу, з якою попередньо ознайомлена, з приміщення складу умисно незаконно розтратила матеріальні цінності КП «Вінницька транспортна компанія», що в загальній кількості відповідно до акту позапланової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей по складу №2 тролейбусного депо КП «ВТК» склало 337 кг демонтованого мідного контактного проводу (металобрухту).
Після чого, ОСОБА_4 , закінчуючи реалізацію свого злочинного умислу за допомогою свого сина ОСОБА_6 здала вище вказані матеріальні цінності до метало приймальників м. Вінниці, заздалегідь маючи на меті не повертати майно до складу №2 тролейбусного депо КП «Вінницька транспортна компанія».
Звернувши майно (мідний контактний провід) на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, ОСОБА_4 , привласнила майно КП «Вінницька транспортна компанія», яке перебувало у її віданні, а саме мідний контактний провід та завдала КП «Вінницька транспортна компанія» матеріальної шкоди на суму 30 835,50 грн.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнала, щиро розкаялась та суду пояснила, що вона в 2016 році працювала на посаді завідуючою складом КП «Вінницька транспортна компанія» з повною матеріальною відповідальністю. В той період у її сина були проблеми з законом, а тому він попросив в неї 1000 доларів США. У неї таких коштів не було, позичити не було де, тому вона стала з роботи виносити по 10-12 кг демонтованого мідного контактного проводу кожен день, який здавала. Зібрала необхідну сину суму, проте не пояснювала йому, де кошти взялися. На даний час її син відбуває покарання в Стрижавській ВК №81 та відносно нього є ще провадження в суді. Коли виявили нестачу, їй стало соромно, тому вона поїхала та не виходила на роботу, її звільнили за прогули, але при звільнені вона погодилась частково підприємству відшкодувати кошти, а саме все, що їй нарахували при звільненні. Мідний провід здавав її син по ціні 90 грн. за кілограм.
Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що шкода частково відшкодована та вони мають намір працевлаштувати ОСОБА_4 .
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 03.10.2017 року з заявою про вчинення злочину звернувся в.о. генерального директора КП «ВТК» ОСОБА_7 . Згідно вказаної заяви за результатами проведеного службового розслідування по факту крадіжки матеріальних цінностей завідуючою матеріальним складом тролейбусного депо ОСОБА_4 призначено інвентаризацію та встановлено, що ОСОБА_4 вкрала зі складу з свого підобліку 330 кг мідного контактного проводу на суму 30195,00 грн., чим завдала матеріальної шкоди на загальну суму 30195,00 грн.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 26.10.2016 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Відповідно до повідомлення ТОВ «Втормет-Київ» від 09.09.2016 року, закупівельна ціна на брухт міді у Вінницькій дільниці ТОВ «Втормет-Київ» станом на першу декаду липня 2016 року складала 91,50 грн. за один кілограм.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченої, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачена визнала свою винуватість у вчинені злочину, повідомила, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті нею не оспорюються, надала показання та повідомила про обставини вчинення нею злочину.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченої доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.
Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинуваченої, яка в судовому засіданні повідомила, що, працюючи на посаді завідуючої КП «Вінницька транспортна компанія» з повною матеріальною відповідальністю привласнила майно підприємства, а саме 337 кг мідного проводу, здала його, чим завдала підприємству шкоду. Обставини вчинення злочину повідомлені обвинуваченою повністю узгоджуються з заявою генерального директора КП «ВТК» ОСОБА_7 про вчинення злочину, повідомленням про вартість брухту міді.
Сукупність вказаних доказів надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченої у привласненні чужого майна, яке було її ввірене та перебувало в її віданні є доведеною, оскільки вказані докази містять достатні дані, що підтверджують наявність умислу ОСОБА_4 на привласнення чужого майна, яке було її ввірене та перебувало в її віданні, корисливий мотив її дій та об`єктивні дії, вчинені нею для досягнення її мети.
Таким чином, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За місцем проживання та за місцем колишньої роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка та довідки КП ВОНД «Соціотерапія», ОСОБА_4 на обліках у вказаних закладах не перебуває.
Згідно вимоги про судимість від 25.11.2016 року обвинувачена ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, за місцем проживання та колишньої роботи характеризується позитивно, вчинила умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнала, щиро розкаялась, частково відшкодувала шкоду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої - судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді штрафу, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженою.
Згідно ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф і з розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Враховуючи зазначені приписи закону та те, що ОСОБА_4 на даний час не працює, перебуває на обліку як безробітна, отримує допомогу по безробіттю в невеликому розмірі, інших доходів не має, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій штраф із розстрочкою виплати певними частинами в межах строку, передбаченого ч.4 ст. 53 КК України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 191 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.
На підставі ч.4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_4 виплату штрафу в розмірі 850 гривень на п`ять місяців та стягувати з ОСОБА_4 протягом 5 місяців щомісячно 170 гривень на користь держави.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме чорну шкіряну сумку, яку передану на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: