Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 1-п - 24/2010
П О С Т А Н О В А

27 вересня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючого: Закаблук О.В.

При секретарі: Даценко К.М.

З участю прокурора: Римлянський С.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області подання слідчого СВ Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1. щодо закриття кримінальної справи № 12 2758, порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка була порушена за фактом викрадення з дачі ОСОБА_2, яка розташована в с. Воронівка Кагарлицького району Київської області, суд, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло подання слідчого СВ Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1 щодо закриття кримінальної справи № 12 2758 порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка була порушена за фактом викрадення з дачі ОСОБА_2, яка розташована в с. Воронівка Кагарлицького району Київської області.

В поданні вказано, що період часу з 07 по 09 червня 1994 року невідомими особами шляхом зриву навісного замка і віджиму внутрішнього замка вхідних дверей будинку-дачі, що в с. Воронівка Кагарлицького р-ну, який належить гр. ОСОБА_2, жителю м. Києва, проникли всередину приміщення будинку, звідки таємно викрали власні речі, зокрема: велосипед «Салют», переносний ліхтар жовтого кольору, консерви та інші речі.

Згідно Указу Президента України «Про грошову реформу» станом на 18 червня 2010 року матеріальні збитки завдані в кримінальній справі № 12-2758 становлять 0,3 грн.

Завдані збитки в кримінальній справі № 12-2758 на 18.06.2010 року становлять 343 гривень.

По даному факту 10 червня 1994 року порушена кримінальна справа за ознаками ч. З ст. 140 КК України /1960 року /.

(а.с. -1.)

21 серпня 1994 року досудове слідство в цій кримінальній справі зупинено на підставі п. З ст. 206 КПК України.

(а.с-33.)

18 червня 2010 року в даній кримінальній справі відновлене досудове слідство і змінено кваліфікацію даного злочину у зв'язку із зміною законодавства на ч. З ст. 185 КК України /2001 року /.

(а.с. 34 -35)

Факт вчинення крадіжки особистого майна ір. ОСОБА_2 з дачного будинку в с. Воронівка Кагарлицького району підтверджується наступним:

- заявою про злочин від ОСОБА_2, про те. що в період з 07 по 09 червня 1994 року невідомі особи шляхом зриву навісного замка і віджиму ригеля врізного замка вхідних дверей дачного будинку, шо знаходиться в с. Воронівка проникли всередину будинку, звідки викрали такі печі: велосипед «Салют», переносний ліхтар жовтого кольору, набір для гоління «Жилет» та консерви.

- протоколами огляду та додаткового огляду місця події від 09.06.1994 р., в результаті якого встановлено, що запірні пристрої - навісний замок на вхідних двері, які ведуть з веранди до будинку, відсутній, дерев'яна планка, що закриває щілину між дверима і одвірками зірвана та поставлена у кутку веранди. Двері на дах будинку відчинені, двері не зламані. З місця пригоди речові докази не вилучались, знімались відбитки слідів пальців рук..

(а.с,.- 3-9).

- показами потерпілого ОСОБА_2, який пояснив, що проживає та працює у м. Києві, в с. Воронівка Кагарлицького р-ну має дачний будинок. 09.06.1994 р. сусіди йому повідомили про проникнення до його дачного будинку невідомих осіб. По місцю прибуття в с. Воронівку він виявив крадіжку його особистого майна, а саме: велосипед «Салют», переносний ліхтар жовтого кольору, набір для гоління, консерви та 4 флакона одеколону.

(а.с.- 12-13).

- показами свідка ОСОБА_3, яка пояснила, що 09.06.1994 року вона проходила повз дачний будинок гр.. ОСОБА_2 та помітила, що на вхідних дверях зірвано навісний замок, а двері відчинені. Вона зробила висновок, що приїхав господар. Про це вона розповіла сусідці гр. ОСОБА_4 Разом вони пішли до будинку ОСОБА_2 та побачили, що в будинок хтось проникав, так як побачили сліди злому. Про дану пригоду було повідомлено в міліцію. Хто міг скоїти дану крадіжку йому невідомо.

(а.с. 14).

- показами свідка ОСОБА_4, яка повністю підтвердила покази свідка ОСОБА_5

( а.с, 15)

Беручи до уваги, що в ході проведення досудового слідства особи, які вчинили злочин, не встановлені, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин вже закінчився, керуючись ст. 49 КК України та ст. 11 -1 КПК України, слідчий просить суд винести рішення, яким закрити кримінальну справу №12- 2758, порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні слідчий Лісовий Ю.Д. подання підтримала.

В судовому засіданні прокурор Римлянський С.П. подання підтримав.

Заслухавши слідчого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення подання, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Беручи до уваги, що в ході проведення досудового слідства особи, які вчинили злочин, не встановлені, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин вже закінчився, керуючись ст. 49 КК України та ст. 11 -1 КПК України, суд вважає за можливе закрити кримінальну справу №12- 2758, порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно ст.. 49 КК України :

1. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п'ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п'ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

2. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з'явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п'ятнадцять років.

3. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

4. Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

5. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

1. Під закінченням строків давності, про які говорить ст. 49, розуміється сплив з часу вчинення злочину встановлених у кримінальному законі строків, з чим пов'язане звільнення від кримінальної відповідальності. Таке звільнення ґрунтується на презумпції втрати суспільної небезпечності особи, винної у вчиненні злочину. Підставою звільнення від кримінальної відповідальності є втрата злочинним діянням здатності бути показником суспільної небезпечності особи, тривала правослухняна поведінка якої після його вчинення є доказом її виправлення. За таких умов притягнення особи до кримінальної відповідальності, як правило, є недоцільним і таким, що не відповідає принципу гуманізму та таким цілям покарання, як виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

2. Закон містить три умови застосування інституту давності притягнення до кримінальної відповідальності: а) закінчення зазначених у законі строків; б) невчинення протягом цих строків нового злочину певної категорії тяжкості; в) неухилення від слідства або суду.

3. Існують два види строків давності притягнення до кримінальної відповідальності:

а) диференційовані, тривалість яких залежить від категорії тяжкості злочину та його караності;

б) загальний для всіх злочинів п'ятнадцятирічний строк щодо осіб, які ухилилися від слідства або суду. До закінчення п'ятнадцятирічного строку не втрачають свого значення диференційовані строки, зазначені в п. п. 1-4 ч. 1 ст. 49, що поширюються на осіб, які перестали ухилятися від слідства або суду.

4. Залежно від категорії тяжкості злочину (п. п. 3-5 ч. 1 ст. 49), а також його караності (п. п. 1-2 ч. 1 ст. 49) закон встановлює п'ять строків давності: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (п. 1), три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (п. 2), п'ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості (п. 3), десять років - у разі вчинення тяжкого злочину (п. 4), п'ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину (п. 5 ч. 1 ст. 49).

Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м'яке покарання, злочином середньої тяжкості - той, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, тяжким злочином - покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, особливо тяжким злочином - покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічне позбавлення волі (ст. 12). При віднесенні злочину до певної категорії тяжкості треба виходити з його кваліфікації та максимальної міри покарання, передбаченої в санкції відповідної статті КК. Якщо стаття містить кілька частин, треба виходити з максимальної міри покарання, передбаченої тією частиною статті, за якою кваліфікується діяння.

Згідно ст.. 11 -1 КПК України :

Прокурор, а також слідчий за згодою прокурора на підставі, передбаченій частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, виносять мотивовану постанову про направлення кримінальної справи до суду для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв'язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Якщо в ході дізнання та досудового слідства протягом строків, зазначених у частині першій статті 49 Кримінального кодексу України, не встановлено особу, яка вчинила злочин, прокурор або слідчий за згодою прокурора направляє кримінальну справу до суду для вирішення питання про її закриття за підставою, передбаченою частиною другою цієї статті.

Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно з законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом.

Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі, згідно з частиною четвертою статті 49 Кримінального кодексу України, не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. 11 1 КПК України, ст.. 49 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання слідчого СВ Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1 щодо закриття кримінальної справи № 12 3484, порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України в зв»язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - задовольнити.

Закрити кримінальну справу № 12- 2758, порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Копію даної постанови направити зацікавленим сторонам.

На постанову суду може бути подана Апеляція протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя:

ОСОБА_6