АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2758/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ТОВ «Аверс Плюс2» - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги представника власника майна ТОВ «Аверс Плюс2» - адвоката ОСОБА_8 та директора ТОВ «Аверс Плюс2» - ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , та накладено арешт на нерухоме майно приміщення першого поверху № 89-96 в літері «А-6» загальною площею 68,7 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення першого поверху №№ 13, 13-а, 13-б,13-в, 13-г, 13-д, 13-е, 13-ж, 13-з, 13-і, 13-к, 13-л, 13-м, 14, антрисолі 13-н, 13-о, 13-п, 13-р, 13-е, 13-т, 13-у, загальною площею 249,2 м.кв., за адресою: м. Харків, Павлівський майдан, буд. 10, із забороною розпоряджатися, відчужувати, користуватись будь-яким чином вказаним нерухомим майном юридичним та фізичним особам, а також будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вчиняти з ним дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував, що зазначене у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення та відчужене в результаті вчинення кримінального правопорушення, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна, оскільки незастосування такого заходу забезпечення може призвести до його подальшого відчуження.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, директор ТОВ «Аверс Плюс2» ОСОБА_9 та представник ТОВ «Аверс Плюс2» - адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що слідчим не надано доказів на підтвердження вчинення службовими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кримінального правопорушення. Додає, що ТОВ «Аверс Плюс2» не має жодного відношення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вказує, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 року задоволено скаргу ТОВ «Аверс Плюс2» та визнано за ним право власності на арештовані слідчим суддею нежитлові приміщення, а тому, на думку адвоката, слідчим суддею накладено арешт на майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Також апелянт вказує, що слідчим управлінням ГУНП України в Харківській області розслідується ряд кримінальних проваджень, одне з яких пов`язане з розслідуванням вчинення посадовими особами ТОВ «Марічка» шахрайських дій, спрямованих на незаконне зняття обтяжень, накладених за договорами іпотеки та подальше відчуження вказаних нежитлових приміщень ТОВ «Добромед». Додає, що дані дії направлені на документальну зміну власника, оскільки ТОВ «Марічка», ПП «Ірина» та ТОВ «Добромед» підконтрольні одній особі ОСОБА_12 .

Крім того, адвокат зазначає, що вказані суб`єкти намагаються почати розслідування чергового кримінального провадження, за допомогою якого, шляхом накладення арешту на зазначене нерухоме майно, унеможливлюють реалізацію ТОВ «Аверс Плюс2» свого права власності.

Одночасно автори апеляційної скарги звертають увагу суду на те, що оскаржувана ухвала постановлена без виклику у судове засідання власника майна та його представника, а про її існування товариству стало відомо лише 03.05.2017 року за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Апеляційна скарга директора ТОВ «Аверс Плюс2» ОСОБА_9 за обґрунтуванням вимог є аналогічною апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник у судовому засіданні участі не приймали, про оскаржувану ухвалу дізналися з Єдиного реєстру судових рішень 03.05.2017 року,то пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні другого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000743, відомості про яке 10.03.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Слідчий в особливо важливих справах другого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме приміщення першого поверху № 89-96 в літері «А-6» за адресою: м. Харків, Павлівський майдан, буд. 8 та нежитлові приміщення першого поверху №№ 13, 13-а, 13-б,13-в, 13-г, 13-д, 13-е, 13-ж, 13-з, 13-і, 13-к, 13-л, 13-м, 14, антрисолі 13-н, 13-о, 13-п, 13-р, 13-е, 13-т, 13-у, за адресою: м. Харків, Павлівський майдан, буд. 10, яке 24 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено та накладено арешт на зазначене у клопотанні слідчого майно.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, внесене в рамках кримінального провадження № 0000743, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Твердження апелянтів про те, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження вчинення службовими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кримінального правопорушення, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, як і доводи про те, що ТОВ «Аверс Плюс2» не має жодного відношення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, не є предметом розгляду даного судового засідання і твердження авторів апеляційних скарг про те, що слідчим управлінням ГУНП України в Харківській області розслідується ряд кримінальних проваджень, одне з яких пов`язане з вчиненням посадовими особами ТОВ «Марічка» шахрайських дій, спрямованих на відчуження нежитлових приміщень ТОВ «Добромед», проте вони підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження про те, що ТОВ «Марічка», ПП «Ірина» та ТОВ «Добромед» підконтрольні одній особі, а саме ОСОБА_12 .

Посилання апелянтів на те, що ТОВ «Аверс Плюс2» є добросовісним набувачем арештованого оскаржуваною ухвалою суду майна, колегія суддів не може визнати такими, що свідчать про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання, оскільки положення ст. 170 КПК України дозволяють накласти арешт на майно будь якої особи, у разі необхідності забезпечити збереження речових доказів, що мало місце у даному випадку.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотання слідчого майно, зметою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянтів щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги представника власника майна ТОВ «Аверс Плюс2» - адвоката ОСОБА_8 та директора ТОВ «Аверс Плюс2» - ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 176, 177, 178, 179, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та накладено арешт на нерухоме майно приміщення першого поверху № 89-96 в літері «А-6» загальною площею 68,7 м.кв., за адресою: м. Харків, Павлівський майдан, буд. 8 та нежитлові приміщення першого поверху №№ 13, 13-а, 13-б,13-в, 13-г, 13-д, 13-е, 13-ж, 13-з, 13-і, 13-к, 13-л, 13-м, 14, антрисолі 13-н, 13-о, 13-п, 13-р, 13-е, 13-т, 13-у, загальною площею 249,2 м.кв., за адресою: м. Харків, Павлівський майдан, буд. 10, залишити без зміни, а апеляційні скарги представника власника майна ТОВ «Аверс Плюс2» - адвоката ОСОБА_8 та директора ТОВ «Аверс Плюс2» - ОСОБА_9 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4