Провадження № 1-кп/161/124/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 02 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

номером кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001053 від 9 березня 2016року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан-Липно Маневицького району Волинської області, українця, громадянина України, середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого :

-10 вересня 2012 року Луцьким міськрайонним судом за ст. 308 ч. 2, ст. 189 ч. 1, ст. 304 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;

-23 листопада 2012 року ухвалою Апеляційного суду Волинської області змінений вирок в частині призначення покарання за ч.2 ст.308 КК України із застосуванням ст.69 КК України, ст.70 ч.1 КК України 3 роки позбавлення волі;

-13 червня 2014 року звільненого від покарання ухвалою Ківерцівського районного суду від 5 червня 2014 року на підставі ст.2 Закону України Про амністію в 2014 році,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
Біля 14-тої години 30-ть хвилин 15 березня 2016 року, в м. Луцьку, на вулиці Замковій, ОСОБА_3 , вийшовши разом з ОСОБА_5 , з кафе Верес, та прямуючи в напрямку зупинки громадського транспорту Центральний ринок, що по вул. Глушець в м.Луцьку, з корисливих мотивів, з умислом на заволодіння майном, використовуючи зловживання довірою, як спосіб, отримання доступу до майна, попросив в ОСОБА_5 дати йому щоб зателефонувати мобільний телефон, на що останній погодився, однак, ОСОБА_3 , отримавши телефон, відкрито, шляхом втечі через торгові ряди Центрального ринку, повторно, заволодів чужим майном, мобільним телефоном Fly моделі TS91, вартістю 252 гривень, разом з вмонтованою в телефон карткою пам`яті марки MicroSD 2 GB, вартістю 61 гривень 60 копійок, разом з сім-картою мобільного оператора МТС-Україна № НОМЕР_1 , на рахунку якої грошових коштів не було та яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, а всього заволодів майном на загальну суму 313 гривень 60 копійок, заподіявши ОСОБА_5 майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Окрім того, біля 16-тої години 19 березня 2016 року, в м.Луцьку, ОСОБА_3 знаходячись у кв. АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, з умислом на заволодіння майном, в присутності власниці квартири ОСОБА_7 та мешканця квартири ОСОБА_9 , шляхом зняття з полиці, відкрито, повторно, викрав чуже майно, самовар виготовлений із металу жовтого кольору, вартістю 1000 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на вищевказану суму.

Окрім того, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що біля 18-тої години 6 березня 2016 року, на перехресті вулиць Декабристів Захарова в м.Луцьку, з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, скориставшись тим, що ОСОБА_10 в ході конфлікту наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар кулаком руки в обличчя, від якого останній впав на землю, відкрито, повторно викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки Бравіс, що знаходився на землі, вартістю 5000 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку Лайф з грошовими коштами на рахунку 80 грн. і флеш картою на 32 Гб, вартістю 200 грн. та одночасно вийняв з кишені потерпілого мобільний телефон чорного кольору марки Lenovo, вартістю 5000 грн.,в якому знаходились дві сім-карти операторів мобільного зв`язку МТС та Київстар з грошовими коштами на рахунку 80 гривень та 23 гривень відповідно, флеш-картою на 32 Гб, вартістю 200 гривень, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 10 583 гривень.

Відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до обвинувачення суд приводить в плані певних епізодів.

Е П І З О Д №1
(обвинувачення заволодіння майном ОСОБА_5 )
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав та показав, що взяв телефон у ОСОБА_5 щоб подзвонити та повернути телефон, однак, заговорився та на переході пішов від Завадського в іншому напрямку.

Також, ОСОБА_3 показав, що подзвонив брату ОСОБА_5 щоб віддати телефон, однак, той прийшов з працівниками міліції забирати телефон, які оформили вилучення телефону.

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.
Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що перебуваючи в барі разом з ОСОБА_11 , зустрілись з знайомими ОСОБА_11 по відбуванню покарання з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які на пропозицію сіли за їх стіл.
Також, ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_3 попросив в нього телефон щоб подзвонити, на що він погодився та передав телефон ОСОБА_12 , однак, слідуючи з бару на зупинку, повернувся і не побачив ОСОБА_3 ..
Разом з тим, ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_15 сказав, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 втікали від нього з телефоном, про що якісь жінки подзвонили в поліцію.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що був разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Також, ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_3 біля Старого ринку попросив в Завадського телефон, щоб зателефонувати, а отримавши телефон, ОСОБА_12 , скориставшись, тим що ОСОБА_14 залишився покурити, підійшов до ОСОБА_13 і побіг.

З протоколу прийняття заяви про вчинення злочину від 17 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, заявив, що біля 14-тої години 15 березня 2016 року, біля Центрального ринку, ОСОБА_12 , зловживаючи довірою заволодів його мобільним телефоном Fly моделі TS91, з карткою пам`яті марки MicroSD 2 GB, заподіявши ОСОБА_5 майнову шкоду (а.с. 110).

З протоколу огляду від 15 березня 2016 року встановлено, що в кабінеті №415 в Луцькому ВП ГУНП у Волинській області, ОСОБА_3 добровільно надав мобільний телефон Fly моделі TS91, з карткою пам`яті марки MicroSD 2 GB (а.с.118-120 ).
Згідно висновку експерта №152 від 21 квітня 2016 року, вартість мобільного телефону Fly моделі TS91, становить 252 гривень, вартість вмонтованої в телефон картки пам`яті марки MicroSD 2 GB, становить 61 гривень 60 копійок (а.с.126-130 ).
В судовому засіданні сторона захисту, відповідно до ст.ст..22,349 КПК України доказів, окрім показань обвинуваченого, для спростовування обвинувачення чи для доведення невинності не подала.
Таким чином, суд, на підставі об`єктивно проведеного аналізу поданих з боку обвинувачення та захисту доказів, встановив, що покази потерпілого ОСОБА_5 щодо заволодіння в нього майна-мобільного телефону ОСОБА_3 є правдивими, оскільки узгоджуються з показами свідка ОСОБА_11 , даними з протоколу огляду від 15 березня 2016 року місця події та вилученням в ОСОБА_3 мобільного телефону, та висновком товаро-знавчої експертизи.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що разом з ОСОБА_12 випили з його знайомими по пляшці пива та розійшлись, а тому його покази не доводять та не спростовують вини ОСОБА_3 ..
Разом з тим, суд встановив, що покази ОСОБА_3 щодо наміру повернути ОСОБА_5 телефон, об`єктивного підтвердження не знайшли, а тому суд вважає, що вони дані з метою спростувати обвинувачення та уникнення відповідальності.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Доводи в судових дебатах сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, за наявності обставини-добровільної передачі ОСОБА_5 телефону ОСОБА_3 , не ґрунтуються на законі, оскільки зловживання довірою було лише способом отримання доступу до телефону, а саме вилучення телефону відбувалося відкрито.
Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про злочини проти власності від 6 листопада 2009 року №10 Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій.
Е П І З О Д №2
(обвинувачення заволодіння майном ОСОБА_7 )
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав та показав, що прийшовши до квартири Поташевої купити самогон, погодився на її пропозицію, продати самовар.

Разом з тим, ОСОБА_3 показав, що через кілька днів зателефонувала ОСОБА_17 та питала чи продав самовар, окрім того, вона заявляла, що якщо не поверне гроші то заявить в міліцію.

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.
Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_12 прибувши до неї та перебуваючи в квартирі, вимагав 450 гривень на дорогу в м. Запоріжжя, на що вона йому відмовила.
Разом з тим, ОСОБА_7 показала, що не отримавши гроші, ОСОБА_12 взяв в неї на кухні дорогоцінний самовар, якого отримала в спадок, що передавався з покоління в покоління та зник. Вартість самовара оцінює в 1000 гривень.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що лежачи в ліжку за хвороби ніг, почув в квартирі якийсь шум та побачив, як ОСОБА_12 знімає з полки в кухні самовар, що був реліквією.

Також, ОСОБА_9 показав, що він взявши в руки іграшковий пістолет та демонструючи його ОСОБА_12 , який сприйняв його за справжнього і сказав що пушку маєш, та вибіг з квартири.

З протоколу прийняття заяви про вчинення злочину від 24 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_7 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність, заявила, що біля 16-тої години 19 березня 2016 року, візуально знайомий на ім`я ОСОБА_18 , перебуваючи в її квартирі АДРЕСА_3 , без застосування насильства, відкрито викрав самовар, виготовлений з металу жовтого кольору, вартістю 1000 гривень, заподіявши ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 1000 гривень, очевидцем події був ОСОБА_9 (а.с.133 ).

З протоколу від 26 липня 2016 року пред`явлення для впізнання встановлено, що ОСОБА_7 впізнала особу, яка заволоділа в неї самоваром, вказавши на ОСОБА_3 (а.с.134-137 ).
В судовому засіданні сторона захисту, відповідно до ст.ст..22,349 КПК України доказів, окрім показань обвинуваченого, для спростовування обвинувачення чи для доведення невинності не подала.
Таким чином, суд, на підставі об`єктивно проведеного аналізу поданих з боку обвинувачення та захисту доказів, встановив, що покази потерпілої ОСОБА_7 щодо заволодіння в неї майна ОСОБА_3 є правдивими, оскільки узгоджуються з показами свідка ОСОБА_9 , даними з протоколу впізнання від 26 липня 2016 року.
Разом з тим, суд встановив, що покази ОСОБА_3 що самовар ОСОБА_7 передала добровільно, об`єктивного підтвердження не знайшли, а тому суд вважає, що вони дані з метою спростувати обвинувачення та уникнення відповідальності.

Окрім того, суд, досліджуючи довідку про вартість бувшого у вжитку самовара станом на 19 березня 2016 року, встановив, що довідка видана приватним підприємцем ОСОБА_19 , що вартість самовару із металу жовтого кольору становить 1000 гривень.

Разом з тим, суд, встановив, що за відсутності запиту слідчого чи постанови, про отримання такої довідки, за відсутності даних, що ОСОБА_19 попереджалась про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, за відсутності даних, що вона має спеціальні пізнання в області товарознавства чи кваліфікацію товарознавця, освіту товарознавця, за відсутності даних про дату випуску самовара, про його технічні дані, об`єм, метал, спосіб нагрівання, термін експлуатації, то таку довідку слід визнати недопустимим та неналежним доказом.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Е П І З О Д №3
(обвинувачення заволодіння майном ОСОБА_6 )
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав та показав, що 6 березня 2016 року він розпивав пиво з ОСОБА_20 , ОСОБА_13 та ОСОБА_21 , під час чого між ОСОБА_21 та ОСОБА_20 відбувся конфлікт, а тому він вирішив піти від них, що в подальшому відбулось між ОСОБА_20 та ОСОБА_21 йому не відомо.

Також, ОСОБА_3 показав, що ОСОБА_13 брав телефон у ОСОБА_21 щоб подзвонити дружині та повернув його назад.

Разом з тим, через кілька днів він подзвонив ОСОБА_20 щоб той віддав борг, на що той відповів що грошей не має, але має телефон Леново та здасть його в ломбард, звідки в ОСОБА_20 телефон йому не відомо.

В подальшому ОСОБА_22 здав телефон в ломбард за 900 гривень, а ОСОБА_20 віддав йому борг 270 гривень.

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.
Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що в той день він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 розпивав пиво, та мав при собі два мобільних телефона марки Леново та Бравіс.
Разом з тим, ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_13 брав в нього телефон Бравіс, щоб подзвонити дружині після чого повернув йому телефон, однак, знову попросив телефон, та отримавши його почав віддалятись, а тому він, ОСОБА_21 почав його гукати та вийняв телефон Леново, щоб подзвонити друзям та покликати їх на допомогу.
Окрім того, ОСОБА_6 показав, що в той момент позаду за ним були ОСОБА_20 та ОСОБА_12 , серед яких ОСОБА_20 наніс йому удар в голову, від чого він впав на землю та випустив телефон Леново з рук, якого підняв та забрав ОСОБА_20 .
Разом з тим, під час протоколу особи для впізнання, ОСОБА_6 указав на особу, яка була присутня при грабежі, а саме на ОСОБА_3 (а.с.118-120).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що брав телефон в чоловіка що кульгав щоб зателефонувати дружині, однак зателефонувавши, повернув чоловіку цей телефон.
Також, ОСОБА_16 показав, що між ОСОБА_20 та чоловіком що кульгав виник конфлікт, а тому він від них пішов, що було далі між ними він не знає.
Разом з тим, ОСОБА_16 показав, що зустрівшись біля Там-Тама ОСОБА_20 пропонував телефон ОСОБА_23 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що ОСОБА_20 чи ОСОБА_13 дали йому телефон Бравіс, а потім подзвонив ОСОБА_13 та сказав, що телефон крадений і його треба повернути власнику.
Свої покази ОСОБА_16 підтвердив під час проведення слідчого експерименту, показавши, як ОСОБА_10 наносив удар ОСОБА_6 (а.с.115-116).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він вдарив ОСОБА_25 , а ОСОБА_12 забрав в ОСОБА_25 телефон та втік разом з ОСОБА_13 .
Також, ОСОБА_10 показав, що зустрівшись біля Там-Таму, він з ОСОБА_13 здав телефон в ломбард, а за виручені гроші посиділи в барі.
З протоколу прийняття заяви про вчинення злочину від 9 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, заявив, що біля 18-тої години 6 березня 2016 року, незнайомий заволодів його телефоном Бравіс та почав тікати, при спробі наздогнати інша невідома особа нанесла удар в голову та заволоділа іншим телефоном Леново (а.с.110).

З висновку експерта №284 від 11 березня 2016 року встановлено, що в ОСОБА_6 виявлені ушкодження у виді крововиливу та ранки слизової оболонки верхньої губи зліва та синця на тильній поверхні лівої руки (а.с.111).

Таким чином, на підставі об`єктивно проведеного аналізу поданих доказів, суд встановив, що покази потерпілого ОСОБА_6 про нанесення йому удару ОСОБА_10 та заволодіння телефоном, узгоджуються з показами свідка ОСОБА_16 , які він давав в суді та під час слідчого експерименту, не суперечать показам ОСОБА_3 та свідчать про недоведеність вини ОСОБА_3 в заволодінні телефоном Бравіс.

Разом з тим, покази потерпілого ОСОБА_6 про заволодіння Вербицьким телефоном Бравіс узгоджуються з показами свідка ОСОБА_24 та свідчать про недоведеність вини ОСОБА_3 в заволодінні телефоном Леново.

Також, суд встановив, що покази ОСОБА_10 в заволодінні ОСОБА_3 телефоном Леново є неправдивими та даними з метою уникнення відповідальності.

З врахуванням зазначеного, суд, встановив, що подані стороною обвинувачення докази не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_3 за даним епізодом по обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України слід виправдати, на підставі ч.1 п.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із тим, що досудовим розслідуванням не доведено, що ним було вчинено кримінальне правопорушення.

Суд дослідив дані про особу обвинуваченого.

Так, суд, встановив, що ОСОБА_3 судимий за скоєння злочинів, в тому числі за скоєння вимагання, що підтверджує його схильність до вчинення злочинів проти власності.

Під час відбування покарання ОСОБА_3 характеризувався з негативної сторони ( а.с.174-175).

За місцем проживання ОСОБА_3 не охарактеризували, оскільки він там не проживає тривалий час (а.с.140).

З медичних довідок, висновку судово-психіатричної експертизи, встановлено, що ОСОБА_3 осудний (а.с.143-144).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання суд не встановив.

Суд не визнає обставиною що обтяжує покарання перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час заволодіння майном ОСОБА_5 , оскільки, така обставина не зазначена в обвинуваченні.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як тяжкого, дані про особу винного, що указані вище, негативне ставлення до праці, що покарання за попередню судимість в минулому не зіграло виховну роль в перевихованні, відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих обставин покарання, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання в виді позбавлення волі в межі санкції статті, за якою притягається обвинувачений до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178, 183 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, з врахуванням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, стану здоров`я, що не перешкоджає застосуванню запобіжного заходу, відсутністю утриманців, приходить до висновку, що до набрання вироку законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни.
Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази: мобільний телефон Fly моделі TS91, з карткою пам`яті марки MicroSD 2 GB, відданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , після набрання вироку законної сили, повернути йому як законному володільцю (а.с.125).

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 527 гривень 76 копійок за проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.368,370,371,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_3 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили залишити без зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, тобто з 19 липня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 19 липня 2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон Fly моделі TS91, з карткою пам`яті марки MicroSD 2 GB, відданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , після набрання вироку законної сили, повернути йому як законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 копійок за проведення експертизи.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Волинської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, через Луцький міськрайонний суд Волинської області, а особі яка перебуває під вартою, строк подачі апеляції обчислюється з моменту вручення її копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1