Єдиний унікальний номер 233/1488/15-к
Номер провадження 11-кп/775/281/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року, відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, громадянина України, має вищу освіту, проходить військову службу на посаді командира гаубичної артилерійської батареї 3 аеромобільно-десантного батальйону НОМЕР_1 окремої аеромобільної бригади, військова частина - польова пошта НОМЕР_2 , має військове звання «старший лейтенант», одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2016 року, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 425 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 62 КК України призначене покарання замінено на тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк. На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_9 військового звання «старший лейтенант». Відмовлено в задоволенні цивільного позиву потерпілої ОСОБА_10 . Вирішено долю речових доказів.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_11 , вирок відносно якого ніким не оскаржується.

Згідно вироку суду першої інстанції, військовослужбовці ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у 2015 році прибули у зону проведення антитерористичної операції у складі гаубичної артилерійської батареї 3 батальйону вибули для виконання завдань у АДРЕСА_2 , де розташовані бойові позиції даного підрозділу.

10.03.2015 командир військової частини - польова пошта НОМЕР_3 полковник ОСОБА_12 , в оперативному підпорядкуванні якого перебуває 3 батальйон військової частини польова пошта НОМЕР_2 , через підлеглих йому військовослужбовців дав вказівку старшому лейтенанту ОСОБА_9 отримати для його підрозділу в 3 батальйоні ( АДРЕСА_3 ) багатофункціональний тягач легкий броньований, шасі № НОМЕР_4 (надалі МТЛБ).

ОСОБА_9 недбало ставлячись до виконання своїх службових обов`язків, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у випадку порушення вимог законодавства, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, вирішив доручити керування МТЛБ підлеглому сержанту ОСОБА_11 , знаючи що останній не має право керувати ним та не пройшов необхідного стажування по керуванню машиною такого типу, але здобув певні навики управління транспортними засобами на гусеничному ходу.

15.03.2015 у старшого лейтенанта ОСОБА_9 , в зв`язку з викладеними вище обставинами, виникла службова необхідність у транспортуванні військового багатофункціонального тягача легкого броньованого, з парку батальйону, який розташований у АДРЕСА_3 до с. Орлівка.

16.03.2015, близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_9 , ОСОБА_11 разом з іншими 9 військовослужбовцями прибули до місця розташування 3 батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 доручив ОСОБА_11 прийняти МТЛБ в парку батальйону та перевірити його технічний стан. При цьому, перебуваючи у розташуванні 3 батальйону, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , кожен окремо, вжили алкогольні напої.

Надалі, близько 14 год. 00 хв., старший лейтенант ОСОБА_9 , перебуваючи у розташуванні 3 батальйону військової частини польова пошта В НОМЕР_5 у АДРЕСА_3 , у стані алкогольного сп`яніння, неналежно виконуючи свої вищевказані службові обов`язки через безвідповідальне та несумлінне ставлення до них, у порушення ст.ст. 11, 13, 16, 59, 112, 345, 346 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст.ст. 4, 5 Дисциплінарного статуту ЗС України, п. 3.19 Інструкції, дав вказівку підлеглому особовому складу розміщатися у транспортних засобах, а ОСОБА_11 доручив керувати МТЛБ, тобто протиправно допустив до водіння МТЛБ ОСОБА_11 , який не був закріплений водієм за ним, не мав посвідчення на право керування машиною такого типу.

У свою чергу ОСОБА_11 не повідомив ОСОБА_9 про те, що він вживав алкогольні напої.

Близько 14 год. 30 хв. цього ж дня, ОСОБА_9 розмістився у салоні автомобіля ЗиЛ-131, ОСОБА_11 на виконання вказівки останнього відповідно на місці водія МТЛБ, який перебував позаду даного автомобіля ЗиЛ-131, після чого ОСОБА_9 як командир підрозділу, перебуваючи за вказаною адресою, продовжуючи недбало виконувати свої службові обов`язки, у порушення наведених нормативно-правових актів, з підлеглим сержантом ОСОБА_11 як водієм МТЛБ перед його вибуттям у рейс необхідний інструктаж про порядок виконання завдання, про додержання правил дорожнього руху, поведінки та дисципліни не провів, стан алкогольного сп`яніння у нього не виявив, натомість не отримавши необхідного дозволу від командування, не з`ясувавши їх маршрут руху, самостійно віддав усний наказ на початок їх руху та розмістившись попереду колони, усупереч ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» визначив подальший напрямок по твердому покриттю через населений пункт місто Костянтинівка Донецької області, без додержання порядку виходу та маршруту руху гусеничної техніки з міста в обхід його центральних вулиць по польовим дорогам.

ОСОБА_11 16.03.2015 близько 14 год. 30 хв. - 14 год. 45 хв., рухаючись по проспекту Ломоносова у м. Костянтинівка Донецької області на МТЛБ позаду автомобіля ЗиЛ-131 згідно заданого ОСОБА_9 маршруту, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у порушення п.п. 2.9а, 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не переконався перед зміною напрямку руху, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, здійснив з`їзд із автомобільної дороги на обочину та продовжуючи рух поза межами проїзної частини дороги біля знаку «Пішохідний перехід» через вул. Калініна в районі її перехрестя з проспектом Ломоносова, спричинив дорожньо-транспортну пригоду, здійснивши наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди малолітня дитина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди, а громадянці ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В аналогічних за змістом апеляціях прокурор та потерпілі, не оспорюючи фактичних обставин справи, просять вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_9 внаслідок м*якості. Вважають, що судом, при призначені покарання ОСОБА_9 , достатньо не врахована суспільна небезпека скоєного злочину, яка привела до загибелі дитини. Зазначають, що саме завдяки несумлінному ставленню ОСОБА_9 до своїх службових обов`язків сталась ДТП. Звертають увагу, що виплата потерпілій 3000 грн. перед оголошення вироку, свідчить про нещирість даного вчинку, тому суд безпідставно визнав зазначену обставину пом*якшуючою покарання, як і щире каяття ///////та , оскільки////// . Наполягають на ухваленні нового вироку та призначенні ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 425 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , також просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому 2 роки службового обмеження. Звертає увагу, що суд правильно дав оцінку показанням свідків ОСОБА_14 та інших, тому неможливо повністю виключити факт надання ним дозволу обвинуваченому на виїзд МТЛБ, вважає, що всі сумніви в такому випадку повинні тлумачитись на користь ОСОБА_9 . Вказує, що ОСОБА_9 є професійним військовослужбовцем, закінчив сухопутну академію, добровільно направлений в зону АТО, приймав участь у бойових діях в Луганському та Донецькому аеропортах, був поранений та має статус учасника АТО, за місцем служби характеризується позитивно, має дві державні нагороди. Також суд позбавив ОСОБА_9 військового звання «старший лейтенант», що є помилкою, оскільки він буде вимушений покинути військову службу.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляцій сторони обвинувачення, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які наполягали на задоволенні скарги в інтересах обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Суд першої інстанції дійсно дав оцінку свідченням свідка ОСОБА_14 та не прийняв їх до уваги, про що і зазначає захисник, але сам обвинувачений показав, що наказів на виїзд МТЛБ вказаний свідок не давав. Крім того, колегія суддів зазначає, що в провадженні відсутні докази, про обізнаність свідка ОСОБА_14 про маршрут поїздки, факт відсутності у ОСОБА_11 дозволу на керування даним видом техніки. За таких обставин, суд першої інстанції розглядав справу в межах висунутого обвинувачення саме ОСОБА_9 , який був безпосереднім командиром ОСОБА_11 , який скоїв ДТП.

В решті, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, ніким не оскаржуються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

При призначенні покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст. 65 КК України та враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного ОСОБА_9 та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив правопорушення яке відноситься до категорії тяжких, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на медичних обліках в диспансерах не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на теперішній час не досягла навіть шестимісячного віку, за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно.

Має державні нагороди: відповідно до Указу Президента України № 461/2015 від 31.07.2015 року за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі нагороджений орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня; відповідно до Указу Президента України № 538/2016 від 02.12.2016 року за особистий внесок у зміцнення обороноздатності Української держави, мужність, самовідданість і високий професіоналізм, виявлені під час виконання військового обов`язку, та з нагоди Дня Збройних сил України нагороджений орденом Данила Галицького; а також має інші нагороди: нагороджений нагрудним знаком «За оборону Донецького аеропорту», медаллю «10 років ракетним військам і артилерії», пам`ятною медаллю «122 окремий аеромобільний батальйон», медаллю «За відвагу», знаком народної пошани «За поранення», почесною відзнакою ІІІ ступеня «За мужність, самовідданість і високий професіоналізм, проявлені в боях в зоні АТО та з нагоди Дня Збройних сил України», має статус учасника АТО.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд правильно визнав скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд обгрунтовано врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме його щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_10 під час судового розгляду в сумі 3000 грн., скоєння ним злочину в умовах, що сприяли цьому, що вбачається з акту службового розслідування від 23 березня 2015 року, та скоєння злочину з мотивів забезпечення належного виконання ним завдань військової служби та захисту підлеглого особового складу військового підрозділу в умовах бойової обстановки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що після постановлення вироку судом першої інстанції ОСОБА_9 два місяці поспіль перераховує на користь потерпілої ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 1500,00 грн., тому доводи сторони обвинувачення про нещирість надання коштів обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілій ґрунтується на припущеннях, нічим не підтверджується, та не є слушними, тому апеляції прокурора та потерпілих задоволенню не підлягають .

За таких обставин, а також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 отримав поранення під час державного суверенітету та територіальної цілісності України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також правильно застосував до обвинуваченого положення ст. 69 КК України та змінив призначене покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк. Таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження скоєння нових злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, призначив обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_9 та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. З наведених підстав, оскільки доводи наведені в апеляції захисника, вже були враховані судом першої інстанції також не підлягає задоволенню його апеляційна скарга в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 .

Перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційних вимог, колегія суддів, підстав для його скасування або зміни, передбачених ст. 409 КПК України, не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404- 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набуває законної чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді