Провадження №1-в/592/1119/16

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника Сумської виправної колонії № 116 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ряшки, Прилуцького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого: 28.10.2015 р. вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2016 р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до строку відбування покарання час перебування в місцях попереднього ув`язнення. Початок строку відбування покарання: 02.08.2015 р., кінець відбування покарання: 06.03.2022 р.

про умовно дострокове звільнення від покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням та просить суд звільнити його умовно достроково від призначеного покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.10.2015 р. за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заяву засудженого про умовно дострокове звільнення підтримали.

Представник Сумської ВК № 116 ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги передбаченої ст. 81 КК України передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Заслухавши думки засудженого, захисника, представника СВК № 116 та прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.10.2015 р. за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна /а.о.с.12/.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до наданої Сумською ВК № 116 інформації початок строку відбування покарання 02.08.2015 р., кінець строку відбування покарання 06.03.2022 р.; станом на 09.12.2016 р. не відбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 становить 05 років 02 місяців 25 днів.

Оскільки один із злочинів за який засуджений ОСОБА_5 є тяжким відповідно до ст. 12 КК України, тому обов`язковою умовою для застосування до засудженого пільги передбаченої ст. 81 КК України можливе після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Сумській ВК № 116 з 05.03.2016 р.

Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд виходить з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

За час перебування у Сумській ВК № 116 засуджений ОСОБА_7 порушував вимоги режиму відбування покарання, за що мав три стягнення, заохочень не мав.

Згідно наданої Сумською ВК № 116 характеристики від 01.12.2016 р., засуджений ОСОБА_5 до установи прибув 05.03.2016 р. із Чернігівського слідчого ізолятору, де до праці не залучався, вимоги режиму утримання не порушував. Заохочень не мав. В Сумській виправній колонії характеризується негативно. Вимоги режиму відбування покарання порушує, за що має три стягнення від адміністрації установи, які не погашено та не знято у встановленому законом порядку. В установі не працевлаштований, участь в житті у відділенні не приймає. Заохочень не має. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно корисної діяльності ставиться негативно. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий та тактовний не завжди, виконує їх законні вимоги тільки під контролем. Вимог загальної санітарії та особистої гігієни дотримується частково, зовнішньо охайний не завжди. Перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду. За характером спокійний, врівноважений не завжди. У відношенні до інших засуджених допускає конфліктні ситуації.

Встановлені судом факти свідчать про ситуативну поведінку засудженого, а тому позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що звернення засудженого ОСОБА_5 з клопотанням про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.10.2015 р. за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України є передчасним, а тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст. 6 Кримінально виконавчого кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.10.2015 р. за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1