Справа № 314/4/17
Провадження № 1-кп/314/83/2017
ВИРОК
іменем України
16 лютого 2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001636 від 25.11.2016 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троянів Житомирського району Житомирської області, українцю, громадянину України, який має базову середню-спеціальну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03.01.2017 року до Вільнянського районного суду Запорізької області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно обвинувального акту затвердженого прокурором встановлено, що 25 листопада 2016 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем своєї реєстрації, а саме в приміщенні спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить його дідові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користуючись відсутністю контролю з боку власника будинку та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у гостях у зазначеному місці та фактично відпочивав у прихожій кімнаті, де шляхом вільного доступу з тумби викрав належний останньому мобільний телефон марки «Lenovo S820», в корпусі білого кольору, вартістю 700 гривень, імей НОМЕР_1 , в якому зберігалася сім-карта мобільного оператора «МТС» за номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, та чохол до нього чорного кольору із штучної шкіри у вигляді книжки вартістю 110 гривень. Після цього, ОСОБА_4 збув вказаний мобільний телефон за 250 гривень, а зазначений чохол лишив зберігати при собі.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів таємно викрав майно ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 810 гривень.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка)».

Разом з обвинувальним актом до суду надано угоду про примирення, укладену 27.12.2016 року між потерпілим ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 55 КПК України надані повноваження потерпілого у кримінальному провадженні №0001636 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України в приміщенні службового кабінету №37 Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області за адресою: вулиця Бочарова, 17, м. Вільнянськ, Запорізької області.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваної за ч. 1 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначена в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого та обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Також судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази: чохол для мобільного телефону у вигляді книжки із штучної шкіри чорного кольору та мобільний телефон «Lenovo S820», передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 27 грудня 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати виннм у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 27 грудня 2016 року у вигляді 200 годин громадських робіт

Речові докази чохол для мобільного телефону у вигляді книжки із штучної шкіри чорного кольору та мобільний телефон «Lenovo S820», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 повернути останньому.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

16.02.17

20.02.2017