Ухвала
іменем україни
22 серпня2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000121 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Комсомольська Полтавської області, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 18 січня 2017 року,
в с т а н о в и в:

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 березня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 12 травня 2012 року близько 13.00 год., керуючи автомобілем «ВМW-520i», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі «Комсомольськ-Кременчук» у напрямку міста Кременчука, в порушення вимог пунктів 1.1, 12.1, 14.6 підпункту «а», здійснюючи маневр обгону одночасно двох транспортних засобів, рухаючись по зустрічній ділянці дороги, центр якої визначений вузькою суцільною лінією дорожньої розмітки, не повернувся на попередньо займану смугу, а продовжив маневр обгону безпосередньо на перехресті, визначеному відповідним попереджувальним знаком, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух керованого ним автомобіля та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, у результаті чого допустив зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем «Daewoo-LanosD5MM550», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 спричинено середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18 січня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити. Вказує, що докази у кримінальному провадженні були зібрані до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому вони є недопустимими та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Як на порушення свого права на захист посилається на неповідомлення його про дату апеляційного розгляду кримінального провадження, ненадання можливості виступити з останнім словом в суді апеляційної інстанції, оголошення апеляційним судом ухвали без його участі, а також несвоєчасне направлення йому копій судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК кваліфіковані правильно.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав показання потерпілого про обставини дорожньо-транспортної пригоди, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дані протоколу огляду місця події, дані актів технічного огляду транспортних засобів та обстеження дорожніх умов на ділянці дороги, а також висновки судових експертиз. Об`єктивних підстав недовіряти цим доказам немає.

Доводи засудженого щодо недопустимості доказів, які були зібрані до внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, були предметом оцінки суду першої інстанції та обґрунтовано визнані неспроможними, оскільки згідно приписів п. 8 Розділу XI«Перехідні положення» КПК допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності, тобто у порядку КПК 1960 року.
Таким чином, всебічно та повно перевіривши матеріали кримінального провадження, надавши належну оцінку доказам, зібраним в порядку нового КПК та КПК 1960 року, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.

Вирок є законним, обґрунтованим і відповідає вимогам ст. 374 КПК.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 КПК дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах засудженого та захисника доводам, у тому числі і тим, на які ОСОБА_6 послався у касаційній скарзі, й обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Порушень прав ОСОБА_6 на участь в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає його участь обов`язковою, а обвинувачений, який утримується під вартою, також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Оскільки в апеляційній скаргах питання про погіршення становища ОСОБА_6 не ставилось, обвинувачений під вартою не утримувався, апеляційний суд правомірно 18 січня 2017 року постановив ухвалу без його участі.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 був присутній в судових засіданнях суду апеляційної інстанції, які відбувались 11 серпня та 12 жовтня 2016 року, однак 18 січня 2017 року в день прийняття апеляційним судом рішення за результатами апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився.

При цьому, на його адресу неодноразово направлялись рекомендовані повідомлення про час та місце апеляційного розгляду, проте останній не вжив заходів щодо їх отримання. Згідно рапорту інспектора поліції ОСОБА_12 виконати судове доручення щодо повідомлення ОСОБА_6 про дату апеляційного розгляду також не видалось можливим, оскільки за результатами неодноразових відвідувань адреси проживання ОСОБА_6 , дверей працівникам поліції не відчинили.

Таким чином, порушень прав ОСОБА_6 щодо належного повідомлення про дату, час і місце апеляційного розгляду колегія суддів не вбачає.

Несвоєчасне отримання ОСОБА_6 копії вироку суду першої інстанції у перекладі на російську мову, не перешкодило йому реалізувати право на апеляційне оскарження вказаного вироку, а також відповідно на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_6 , не встановлено.
За таких обставин, касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд
п о с т а н о в и в:

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3