Справа № 357/799/17
1-кп/357/340/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.09.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000955 від 04.03.2016 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Антонівка Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
03.03.2016 року близько 15 години 45 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки "RENAULT SANDERO" державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, у напрямку до автодороги Київ - Одеса, неподалік будинку № 130-А по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області в порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п. 12.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п. 12.4 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год», проявив бездіяльність та неуважність, перевищив дозволену для руху транспортних засобів у населеному пункті швидкість руху, керував автомобілем в межах населеного пункту зі швидкістю 69…72 км/год, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, у разі виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину вказаної вулиці поза межами пішохідного переходу, рухаючись справа наліво по напрямку руху вказаного транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала наступні тілесні ушкодження: перелом латерального виростка і проксимального кінця діафіза лівої великої гомілкової кістки; перелом голівки лівої малої гомілкової кістки; перелом медіального виростка правої великої гомілкової кістки; перелом поперечного виростку 5 поперекового хребця зліва, латеральної маси 1-го куприкового хребця; крайовий перелом лівої здухвинної кістки; перелом переднього краю лівої вертлюжної впадини і гілки лівої сідничної кістки; синці обох нижніх кінцівок; підапоневротична гематома верхньої третини лівого стегна, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 1.5, 2.3(б), 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального злочину визнав повністю і показав суду, що він на даний час являється пенсіонером, а до цього він працював водієм і має стаж водія 49 років і керував автомобілями різних категорій. 03.03.2016 року приблизно о 15 годині він керував належним йому автомобілем марки «Рено» і їхав по вул. Леваневського в м. Біла Церква в сторону автодороги Київ-Одеса. Коли він проїжджав в районі заводу РТІ, то попереду справа знаходилась зупинка громадського транспорту і в цьому місці пішохідного переходу не було, однак незнайома йому жінка переходила через дорогу в сторону заводу РТІ. Він їхав спочатку ближче до правої сторони дороги, а потім скерував автомобіль ближче до середини проїзної частини. Особу, яка переходила проїзну частину дороги він побачив десь метрів за 100 і ця жінка, як потім виявилось потерпіла ОСОБА_4 , зупинилась на осьовій лінії, так як їхав зустрічний транспорт і він став пригальмовувати автомобіль і намагався об`їхати потерпілу і уникнути зіткнення, однак йому цього не вдалося зробити і він збив потерпілу, яка впала на асфальт. Він зупинив автомобіль, підійшов до потерпілої і запропонував відвезти її до лікарні, однак вона відмовилась і сказала, що її відвезе автомобіль швидкої медичної допомоги. В результаті того, що він збив потерпілу, то остання отримала тілесні ушкодження і він приходив до лікарні і надавав ОСОБА_4 допомогу.

У скоєному ОСОБА_6 розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти права керування транспортним засобом.

ОСОБА_6 частково визнав заявлений та уточнений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов, згідно якого остання просить стягнути з ОСОБА_6 на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 200000 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 5600 грн., пояснивши, що в той час коли потерпіла ОСОБА_4 проходила курс лікування, то він приходив до лікарні і ОСОБА_4 визначила, що розмір завданої їй моральної шкоди становить 15000 грн. і ним добровільно було відшкодовано відразу 2500 грн., а тому він визнає обумовлену з потерпілою суму завданої моральної шкоди в розмірі 15000 грн. і з врахуванням сплачених 2500 грн. він готовий сплатити ще 12500 грн. Витрати за правову допомогу у розмірі 5600 грн. він не визнає, так як позов в даній частині являється необґрунтованим як і заявлений на даний час розмір моральної шкоди в сумі 200000 грн.

Визнаючи себе повністю винним, та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_6 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_6 раніше не судимий, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, являється пенсіонером, має захворювання, при цьому частково добровільно відшкодував завдану моральну шкоду, у скоєному чистосердечно розкаюється наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що ОСОБА_6 слід обрати покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, та вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе при умові застосування покарання у виді штрафу.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 і Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», згідно якого позивач просила стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» завдані матеріальні збитки в сумі 22267 грн. 66 коп. вартість витрат понесених на лікування та придбання медичних матеріалів та просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 200000 грн. та витрати на правову допомогу. В подальшому, в судовому засіданні було уточнено позовні вимоги і згідно уточнених позовних вимог потерпіла ОСОБА_4 просить стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_6 завдану моральну шкоду у розмірі 200000 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 5600 грн., а позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в частині стягнення матеріальних збитки в сумі 22267 грн. 66 коп. просить залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» матеріальних збитків в сумі 22267 грн. 66 коп., згідно заяви ОСОБА_4 , залишено без розгляду.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральної шкоди підлягають до задоволення частково.

Суд визначає розмір моральної шкоди з врахуванням всіх обставин справи, тривалості нервових переживань, а саме те, що потерпіла проходила тривалий курс лікування, відносно останньої проводилось оперативне медичне втручання, в результаті чого остання тривалий час не могла рухатись та пересуватися, та з врахуванням спів розмірності з матеріальними збитками, які заявлялись потерпілою, суд вважає, що підлягає до стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральна шкода в сумі 50000 грн., і з врахуванням того, що ОСОБА_6 добровільно відшкодував 2500 грн., то стягненню підлягає 47500 грн., тобто в даній частині позов підлягає до задоволення частково.

Також підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 5600 грн.

Речові докази у провадженні відсутні.

Відповідно до вимог ст. 124 ч. 2 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають процесуальні витрати в загальній сумі 1407 грн. 36 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні експертиз.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Суд вважає доцільним застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 47500 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 5600 грн., а всього стягнути 53100 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1407 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,