У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року Святошинський районний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4 ,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_7 ; розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 12.10.2015 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 30.11.2007,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 12.10.2015 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 30.11.2007, яким його було засуджено за п.п. 1, 9 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, 257, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного суду України від 29.05.2008 вказаний вирок Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 30.11.2007 змінено та остаточне покарання призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

03.11.2015 Апеляційний суд м. Києва виніс ухвалу про передачу даної заяви для розгляду Святошинському районному суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2015 дану заяву залишено без руху та ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2015 вказана заява повернута заявнику.

Дана ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2015 скасована 09.06.2016 Апеляційним судом м. Києва з призначенням судового розгляду за вказаною заявою в суді першої інстанції.

20.06.2016 Святошинським районним судом м. Києва відкрито провадження за даною заявою.

Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що під досудового слідства створено і підроблено докази слідчим, зловживання слідчого, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку суду. В основу вироку суду, на думку ОСОБА_7 , покладено написана ним власноручно явка з повинною, яку він не писав, та до нього застосовувався фізичний вплив під час досудового слідства, на що він неодноразово звертав увагу суду. При застосуванні до нього фізичного впливу 21.03.2007, на його думку в нього повинен був виявлений перелом правої руки, а на рентгенівському знімку від 27.03.2007, оглянутому в судовому засіданні перелому руки не зафіксовано, стверджує, що даний знімок не є знімком його руки, так як спростовується тим що у нього по даний час болить рука та не повністю функціонує та йому не надана медична допомога після застосування до нього фізичного впливу 21.03.2007. Стверджує, що у зв`язку з переломом руки після 21.07.2007 не міг написати явку з повинною, та явка з повинною є сфальсифікованою, а інших достатніх доказів у вчиненні ним злочинів не знайдено. Вказані факти, на його думку, підтверджують те, що до нього було застосовано недозволені методи слідства, йому були завдані тілесні ушкодження працівниками міліції та відсутні переконливі пояснення зі сторони правоохоронних органів щодо причин виникнення у нього тілесних ушкоджень. У зв`язку з викладеним він просить вирок Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 30.11.2007 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його невинним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та виправдати.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали повністю подане клопотання про перегляд вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 30.11.2007 та просили його задовольнити, також захисником ОСОБА_6 заявлено клопотання, яким вона доповнює подане раніше ОСОБА_7 клопотання від 12.10.2015, про дослідження та врахування нових доказів, які б спростовували висновки суду, який постановив вирок, та які не надавались стороною захисту в ході судового слідства Апеляційному суду Автономної республіки Крим.

Прокурор, з приводу поданого до суду клопотання ОСОБА_7 зазначив, що в поданій засудженим ОСОБА_7 не обгрунтовані належним чином обставини, які б свідчили про наявність підстав для скасування вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 30.11.2007, а тому його заява задоволенню не підлягає, та додатково зазначила, що суд при перегляді вироку за нововиявленими обставинами не вправі досліджувати нові або раніше зібрані докази.

Вироком від 30.11.2007 Апеляційний суд Автономної республіки Крим надав належну оцінку доказам сторони обвинувачення, зокрема оцінив письмові докази, показання, які давались в ході судового слідства, які у сукупності та у взаємозв`язку встановили причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому злочинів за п.п. 1, 9 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, 257 КК України, до такого висновку також дійшов Верховний Суд України 30.11.2007, про що зазначено у відповідній ухвалі.

Заслухавши заявника, захисника, прокурора, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Нововиявленими є обставини, які або виникли вже після розгляду кримінальної справи, або існували в момент цього розгляду, однак не були відомі суду і наявність таких обставин не дозволяє оцінювати винесене в справі рішення як законне, обґрунтоване та справедливе.

У відповідності до положень ст. 459 КПК України, судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуто за такими обставинами.

Таким обставинами визнаються, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність пояснень експерта, завідомо неправдиві покази свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним судом України неконституційності закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 ч. 2 цієї статті повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

13.03.2017 Верховний суд України розглядаючи справу № 3-1629гс16 дослідив питання щодо умов перегляду рішень судів розглянутих за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи .

Таким чином і з огляду на вищевикладене не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 зі справи № 3-108гс14: «До нововиявлених обставин можуть бути віднесені факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи».

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Верховний суд України вказав, що всупереч наведеним вимогам закону, суд касаційної інстанції у справі, що розглядається, не встановивши процесуальних порушень, допущених апеляційним судом при перегляді за новововиявленими обставинами судових рішень, додатково дослідив і перевірив докази на предмет наявності нововиявлених обставин, а також надав нову правову оцінку цим обставинам, кваліфікувавши їх як нововиявлені.

Таким чином фактично вийшов за межі своїх повноважень і порушив наведені вище норми процесуального права, тобто діяв не як суд встановлений законом.

Відносно практики ЄСПЛ, то необхідно також зауважити, що у п. 42 справа «Желтяков проти України» (заява № 4994/04). Суд вказує, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Більше того, як зазначив Європейський суд з прав людини - повага до принципу верховенства права та поняття справедливого судового розгляду вимагає, щоб усі підстави застосування зворотної сили закону аналізувалися з особливою пильністю (рішення ЄСПЛ у справі Zielinski and Pradal & Gonzalez and Others v. France).

Виходячи з правозастосовної судової практики вбачається, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов:

1) їх існування на час розгляду справи;

2) ці обставини не могли бути відомі заявникові начас розгляду справи;

3) істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Більше того, потрібно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Разом з цим, виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 464 ч. 3 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 429 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга (заява про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами з додатками) повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

За ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

З поданої ОСОБА_7 клопотання вбачається, що обставини, які він вважає нововиявленими виникли та були відомі йому ще у 2007 році під час судового слідства, відтак станом на подання заяви 22.10.2015 пройшло більше 3-х місяців з моменту виникнення нововиявлених обставин.

Таким чином колегія суддів, дослідивши клопотання про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 7 липня 2009 року та проаналізувавши додані до нього додатки, приходить до висновку про те, що у вказаному клопотанні належним чином не вмотивовано та не підтверджено, а в судовому засіданні не встановлено достатніх та ґрунтовних підстав, які б дозволяли суду прийти до однозначного висновку про наявність підстав для скасування за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 30.11.2007, яким його було засуджено за п.п. 1, 9 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, 257, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 459, 460, 466, 467 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_7 від 12.10.2015 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 30.11.2007 року, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскарженою до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ:
СУДДІ: