УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" січня 2017 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила.
Обвинувачений ОСОБА_4 повторно в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив.
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, відомості про анкетні дані обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення.
Як передбачено п.13 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 1 статті 337 КПК України визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.ст.91, 291 КПК України і містити, зокрема, формулювання обвинувачення, яке згідно з п.13 ст.3 КПК України є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону, не викладено, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та ухвалити законне і обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні.
Так, обвинувальному акті зазначено не вірну адресу проживання обвинуваченого, оскільки відповідно до зворотних повідомлень, адресат ОСОБА_4 за зазначеною адресою не проживає.
Тож суд приходить до переконливого висновку, що у обвинувальному акті відсутні достовірні дані про місце проживання та знаходження обвинуваченого, а прокурором, не дивлячись на неодноразові відкладення підготовчого засідання, явка останнього у підготовче судове засідання не забезпечена, тобто суд фактично позбавлений можливості викликати обвинуваченого до суду.
Крім того, в обвинувальному акті не зазначено спосіб проникнення ОСОБА_4 до підсобного приміщення, що є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст.185 КК України, яке саме майно ним викрадене, та не зазначено вартість викраденого майна, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Підпункт «а» п.3 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практика Європейського суду з прав людини вказують на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явлення йому обвинувачення.
Зазначені суперечливі дані про деталі вчиненого злочину прямо порушують вимоги п.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, містять припущення та сумніви, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту».
Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні в порушення ч.2 ст.291 КПК України не містить формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам КПК України, належні відомості про анкетні дані обвинуваченого, не відповідає вимогам ст.109 КПК України, а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 91, 109, 110, 177, 291, 293, 314, 315, 331, 337, 369-372, 376, 395 КПК України, суд
Копію ухвали вручити прокурору та направити потерпілій та обвинуваченому.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом семі днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м.Києва.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1