Справа №718/1497/16-к
Провадження №1-кп/718/119/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000576 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 05 грудня 2015 року біля 18:00 години керуючи технічно справним автомобілем марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах с. Мамаївці по вул. Шевченка, 191, зі сторони м. Чернівці у напрямку м. Снятин Івано-Франківської області. Наближаючись до магазину «Дякую», водій ОСОБА_4 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди чи безпеки для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив наїзд на рухаючого пішохода ОСОБА_9 в межах пішохідного переходу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, а саме: лінійний перелом склепіння з переходом на основу черепа, внутрішньої гематоми, забій головного мозку середньої важкості, відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, забій лівої китиці, саден на голові. В ділянці лівої китиці, забійних ран в ділянці правого вуха, що відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету міністрів України за номером 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 pоку, які вимагають від водія :

- п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України не визнав та показав суду, що 05.12.205 року біля 18:00 години він їхав на автомобілі «Тойота» в с. Мамаївці, зазначаючи що в той час на вулиці був туман. Наближаючись до магазина «Дякую» він зупинився на світлофорі, де дочекався зеленого світла та повільно почав рух. В той же час йому на зустріч виїхала машина, яка його осліпила, а тому він почав пригальмовувати і в той момент він відчув удар. Вийшовши з машини він побачив чоловіка який лежав на землі, як пізніше йому стало відомо це був ОСОБА_9 , та почав надавати йому допомогу, кликав інших людей допомоги, викликав швидку. Також зазначив, що дане зіткнення відбулося на неосвітленій ділянці, за 8 метрів до пішохідного переходу.

Суд сприймає не визнання вини ОСОБА_4 як форму захисту, однак вважає, що його вина у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України достовірно встановлена та повністю доведена показами свідків та іншими дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами по справі.
Зокрема, допитаний потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 05.12.2015 року біля 18:00 години с. Мамаївці біля магазину «Дякую» він переходив дорогу по пішоходному переходу. В той час на світлофорі горіло червоне світло, яке забороняло рух автомобілям, а тому він почав переходити дорогу. Не дійшовши близько двох метрів до кіцня переходу він відчув удар в праву ногу після чого втратив свідомість.

Допитані в судовому засідання свідки даної ДТП та свідки по справі зокрема кожен окремо підтвердили фактичні обставини пригоди та надали суду неупереджені покази щодо місця зіткнення транспортних засобів.

Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він перебуваючи у магазині «Дякую» в с. Мамаївці, почув звук удару, який пролунав на вулиці. Коли вийшов на вулицю побачив, що у межах пішохідного переходу, ближче до правої сторони, лежав ОСОБА_9 , через 20 метрів за пішохідним переходом з правої сторони стояв автомобіль, з якого вибіг ОСОБА_4 і просив викликати швидку допомогу, міліцію та не піднімати потерпілого, щоб йому щось не зламати. Освітлення на фонарі було зі сторони магазину. На вулиці стояв туман.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що у грудні 2015 року вечером він повертався з м. Чернівці додому у м. Кіцмань. На вулиці був туман, видимість становили 10-15 метрів. У с. Мамаївці, рухаючись зі швидкістю 55-60 км/год., проїхавши заправку, побачив як різко загорілися стопи та змінилася траєкторія автомобіля, який рухався перед ним, правіше до обочини. Під`їжджаючи ближче до пішохідного переходу, побачив що на пішоході лежить ОСОБА_9 , а автомобіль, що рухався продовжував їхати. Подумавши що він тікає, вирішив наздогнати його та перекрив його подальший рух, однак автомобіль взяв правіше та сам зупинився. Підійшовши до ОСОБА_4 , він представився працівником міліції на той час та попросив його документи. Після чого зателефонував у чергову частину, щоб викликати слідчо-оперативну групу і викликав швидку допомогу, яка прибула швидше міліції. Він разом з ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_9 та підставили йому під голову шапку. Обвинувачений залишався біля потерпілого. Освітлення на пішохідному переході було погане за рахунок погодних умов.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що він повертався з роботи біля 22 години. Працівники поліції запропонували йому бути понятим на слідчому експерименті, який на якому проводилася зйомка з участю ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .. Зазначав, що ОСОБА_4 добровільно проводився експеримент, претензій від нього не було. Висновок слідчого експерименту ним підписаний у день проведення.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що він був присутній під час проведення слідчого експерименту в якості особи яка переходить дорогу на пішохідному переході. Під час проведення експерименту, ОСОБА_4 був не упевнений щодо розташування ОСОБА_9 на пішоході. За результатами проведення слідчого експерименту, складений документ, який підписаний ним через декілька днів.

Аналогічні покази надав суду і ОСОБА_14 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , показав суду, що на початку грудня, близько 20-21 години він повертався з м. Чернівці. В с. Мамаївці він був зупинений працівниками міліції, які попросили його бути понятим при замірах ДТП, про що було складено відповідний протокол. По суті справи вказав, що на місці ДТП освітлення було тільки від магазину, який знаходиться поруч. Крім того були присутні сліди гальмівного шляху, однак в якому місці відносно пішохідного переходу вони були, точно сказати не може.

Свідок ОСОБА_16 , який являється слідчим по даному кримінальному провадженні, суду показав, що він проводив слідчий експеримент, який проводився відповідно до закону, за участю свідків та понятих. Слідчий експеримент проводився в вечірню пору, оскільки в такий час і сталося ДТП. ОСОБА_4 був присутній у якості свідка, на час проведення слідчого експерименту зауважень і скарг від нього не надходило. .

Крім того, вина ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі.
Змістом протоколу огляду місця події від 05.12.2015 року, планом-схемою до протоколу та таблицею ілюстрацій до нього підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди, а саме, наїзду на пішохода, в с. Мамаївці Кіцманського району в сторону м. Снятин на пішохідному переході по вул. Шевченка, 91.
З витягу з кримінального провадження №0000576 про внесення відомостей до ЄРДР від 06.12.2016 року вбачається, що 05.12.2015 року близько 18:00 години на автодорозі сполученням м. Снятин м. Чернівці в с. Мамаївці по вул. Шевченка, 191, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Тойота» допустив зіткнення на пішохода ОСОБА_9 , який в той час переходив проїзну частину по пішохідній доріжці, в результаті чого пішохода з тілесними ушкодженнями у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки доставлено до травматологічного відділення ЛШМД м. Чернівці (т. 1 а.с. 1).
Зі змісту висновку авто технічної експертизи №409-а від 16.06.2016 року вбачається, що покази водія ОСОБА_4 щодо розташування автомобіля «Noyota Carina», державний номерний знак НОМЕР_1 , до пішохода в момент його засліплення із подальшим застосуванням гальмування є технічно необґрунтовані з огляду на обставини наїзду, оскільки водій ОСОБА_4 при вказаних ним обставинах лише за час приведення ним гальмівної системи подолає відстань не менше 7,8 метрів, в той час як на місці пригоди виявлено сліди гальмування довжиною 3 метра. Встановлено, що водій ОСОБА_4 мав технічну можливість своєчасним зменшенням швидкості керованого ним автомобіля зупинити останній до місця наїзду на пішохода, з моменту виникнення небезпеки (перешкоди) для руху. Тому в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 ПДР, що з технічної точки зорпу, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожно-транспортної пригоди. (т. 1 а.с. 74-77).
Згідно змісту висновку судово-медичної експертизи №42-Мд від 04.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні лікарні швидкої медичної допомоги м. Чернівці з 05.12.2015 року по 28.12.2015 року з діагнозом: політрама, лінійний перелом склепіння з переходом на основу черепа. Внутрічерепна гематома, забій головного мозку середньої важкості, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки, забій лівої кисті, осадження м`яких тканин голови. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, або при ударах об такі, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові, під час ДТП, внаслідок наїзду на пішохода ОСОБА_9 автомобіля марки «Тойота-Каріна», можуть відповідати терміну на 05.12.2015 року і в своєму комплексі відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння (т. 1 а.с. 37-39).
Протоколами проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , від 20.05.2016 року, відповідно до яких вказані особи, доводили обставини ДТП (т. 1 а.с. 63-69).
Таким чином, намагання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, довести обставини, щодо його невинуватості, з підстав, що зіткнення автомобіля «Тойота-Каріна» з ОСОБА_9 відбулось за рахунок поганого освітлення та осліплення зустрічним транспортним засобом, є безпідставними та спростовані відповідним дослідженим у судовому засіданні висновком судової авто технічної експертизи.

Суд бере до уваги вище вказані висновки експертиз, так як вони проведені на підставі встановлених достовірних вихідних даних та повністю узгоджуються по змісту із показаннями свідків та іншими належно здобутими доказами по справі, є повними, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання та науково обґрунтованими, тому суд бере їх до уваги, як доказ доведеності вини обвинуваченого.
В той же час, суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_4 щодо місця зіткнення з пішоходом, а саме до пішохідного переходу, оскільки вони є не обґрунтованими та суперечать фактичним обставинам справи, такими які не відповідають встановленим відповідно до закону доказам по справі та фактичним обставинам справи, що має важливе значення для встановлення істини у справі.

Таким чином суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 ..

Згідно роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, призначаючи покарання за відповідно частиною ст. 286 КК України, необхідно враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Стаття 50 КК України наголошує на тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є часткове відшкодування завданої шкоди.

Суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин з необережності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 2-ї групи.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнав, перед потерпілими не вибачився, а також думку потерпілого, який просив суд суворо не карати. Таким чином суд, враховуючи вказані вище обставини у їх сукупності, дійшов висновку про призначення покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі та можливість виправлення засудженого без відбування покарання, застосувавши ст. 75 КК України та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, оскільки саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Також, потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про моральної шкоди, завданої злочином, та просив суд стягнути з останнього на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_9 відмовився від цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки в провадженні суду вже знаходиться цивільна справа за його позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП.
З огляду на вказане та враховуючи існування аналогічного позову в порядку цивільного судочинства, суд, приходить до висновку про залишення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, без розгляду.
Обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі за проведення експертиз покласти на ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст. 127, 370, 373,374 КПК України, ст. 12, 65-67, 286 КК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи, повідомляти органу кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 1143 гривні 48 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1