Ухвала іменем україни 08 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисника засудженогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002744,

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 30 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 липня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя

АДРЕСА_1 , неодноразово засудженого, останнього разу за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 25 травня

2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільненого

15 лютого 2013 року умовно-достроково на

5 місяців 5 днів.

За оскаржуваним вироком, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 2 ст. 153 КК України на строк 4 роки, за ч. 3 ст. 152 КК України на строк 8 років.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 17 вересня 2015 року в період із 00.15 до 01.00 год. у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні будинку АДРЕСА_2 із застосуванням фізичного насильства, подавивши волю до опору неповнолітньої ОСОБА_8 , 1999 року народження, усупереч її волі вступив з нею у статевий зв`язок у неприродний спосіб.

Цього ж дня у період із 01.00 год. до 02.00 год. у тому ж приміщенні ОСОБА_7 після здійснення вказаного протиправного діяння, тобто будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України, шляхом раніше застосованого до ОСОБА_8 насильства, подавивши її волю до опору, всупереч її волі вступив із нею в статеві зносини у природний спосіб.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувані судові рішення, стверджуючи про порушення його права на захист, яке, на його думку, полягало у проведенні судового розгляду без перекладача та у незадоволенні ряду його клопотань про допит указаних ним свідків. Крім того, ОСОБА_7 зазначає, що апеляційний розгляд було проведено незаконним складом суду, оскільки одна із суддей, яка входила до складу колегії, фактично є його родичкою (сестрою батька останнього).
На касаційну скаргу засудженого прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, надіслав заперечення, у яких висловлював позицію щодо безпідставності тверджень засудженого про незаконність постановлених щодо нього судових рішень та просив залишити їх без зміни.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги і просив залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити.

Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7

у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 152 КК України у касаційній скарзі самим засудженим не оспорюється.

Доводи засудженого про порушення судом його права на захист виявилися неспроможними.
Як видно зі змісту касаційної скарги, засуджений наполягає на тому, що порушення його права полягало у тому, що судом не було забезпечено його право на перекладача, а також у тому, що суд відмовив у задоволенні його клопотання про допит свідків, заявлених стороною захисту.
Відповідно до ст. 20 КПК України, яка встановлює таку засаду кримінального провадження, як забезпечення права на захист, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає в наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
При цьому деталі проведення судового розгляду, на які звертає увагу засуджений як на факти порушення його права на захист, не є порушеннями процесуального закону і не можуть бути визнаними такими, що порушують права винного.
Як уже було зазначено вище, повнота чи однобічність судового розгляду не є предметом касаційного розгляду. При цьому задоволення заявлених сторонами кримінального провадження клопотань, як встановлено нормами процесуального закону, є правом, а не обов`язком суду, й, відповідно, відмова у задоволенні клопотання засудженого про допит у судовому засіданні заявлених ним свідків не є порушенням процесуального закону і не може бути виявом порушення його права на захист.
Що стосується тверджень ОСОБА_7 про невиконання судом його права мати перекладача з української на російську мову, то вони також є безпідставними.
Так, згідно з положеннями ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою.
При цьому, ч. 2 цієї статті встановлено, що слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як було встановлено у результаті вивчення матеріалів провадження,

а також у результаті прослуховування аудіозапису судових засідань ОСОБА_7 не було обмежено у праві користуватися тією мовою, якою він володів. Крім того, із вказаних матеріалів не вбачається, що у засудженого виникали складнощі з розумінням мови, якою здійснювалося кримінальне провадження.
Також необхідно відзначити, що у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді брав участь захисник засудженого ОСОБА_9 , яка здійснювала захист винного.
Таким чином, з огляду на наведене підстави вважати, що проведення судового розгляду без залучення перекладача було порушенням права ОСОБА_7 на захист чи істотним порушенням процесуального закону, відсутні.
Що стосується тверджень засудженого про незаконність складу суду, яким було проведено апеляційний розгляд кримінального провадження, то вони виявилися необгрунтованими.
Так, відповідно до принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними до суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, закріпленого у ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
При цьому засуджений, стверджуючи, що одна із суддів, яка входила до складу колегії суддів апеляційного суду, яка розглядала кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , є його родичкою, жодних доказів на підтвердження своєї позиції не подав.
Крім того, під час проведення судового засідання в апеляційному суді ні сам засуджений, ні його захисник не заявляли відповідних відводів складу суду.
Отже, з огляду на наведені обставини колегія суддів не вбачає підстав вважати касаційну скаргу засудженого обгрутованою, а тому й підстави для її задоволення відсутні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження в межах касаційного розгляду не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3