Єдиний унікальний номер № 285/1743/15-к
Провадження № 1-кп/0285/29/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , перекладача - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , повідомлненого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, суд,
встановив:
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці. В обгрунтування клопотання посилалась на те, що строк запобіжного заходу спливає 26.12.2016 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, та призначення наступного судового засідання до визначеної дати є неможливим. Разом з тим, ризики, які існували на момент обрання запобіжних заходів не зникли, а саме обвинувачені можуть переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інші злочини.
Обвинувачені відмовились від пояснень.
Захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків стороною обвинувачення. Крім того, захисник ОСОБА_6 посилався на необхідність визначення застави у випадку продовження дії запобіжного заходу у вигляді арешту.
Розглянувши у відповідності до ст. 331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , під вартою, суд враховує, що зазначені обвинувачені є громадянами республіки Грузія та не мають міцних соціальних зв`язків в Україні. Суд також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються, їх особи, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, з метою запобігти незаконному впливу на потерпілих та свідків, наявність достатніх даних вважати, що існує ризик переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.
Суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано та продовжено обвинуваченим дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім визначених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що існують ризики завдання шкоди суспільним інтересам, які не можуть бути усунуті застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, та вважає можливим продовжити обмеження прав обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У зв"язку із викладеним, заявлене клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжних заходів відносно обвинувачених підлягає задоволенню.
Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про визначення застави одночасно з продовженням строку дії запобіжного заходу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обрано раніше і у даному судовому засіданні суд розглядає лише питання про продовження строків дії запобіжного заходу.
Таким чином, відсутні підстави для визначення застави одночасно з продовженням строків дії раніше обраного запобіжного заходу. Тому у задоволенні клопотання захисника суд відмовляє.
Керуючись ст.ст. 44,59, 107, 369, 371, 176-178, 181, 183, 331, 372, 314-316 КПК України, суд -
ухвалив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 20.03.2017 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 20.03.2017 року.
У задоволенні клопотання захисника про визначення застави відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий