10.07.2017
Справа № 642/472/17к
Провадження № 1кп/642/254/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

встановив:
у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Судом на обговорення поставлено питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на два місяці враховуючи, те що підстави які були враховані під час обрання запобіжного заходу не відпали.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строків запобіжного заходу, та вважали за можливе замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, враховуючи те, що строк тримання під вартою минає, обвинувачений підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а тому виявляє підвищену соціальну небезпеку у зв`язку з чим, може ухилятись від суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак суд не приймає доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого або зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам встановленим ст.177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 201, 315-317 КПК України, -

ухвалив:
Продовжити строк тримання під вартою на два місяці відносно обвинуваченого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 07 вересня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: