Справа № 1-кп/593/174/2016
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" грудня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
в підготовчому судовому засіданні в місті Бережанах розглянув матеріали кримінального провадження від 13 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.1 ст. 204 Кримінального кодексу України -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості щодо ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.1 ст. 204 Кримінального кодексу України, надійшов до Бережанського районного суду Тернопільської області 15 грудня 2016 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачена просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену на досудовому слідстві. Суд, перевіривши угоду, укладену між прокурором та підозрюваною на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості не відповідає вимогам ч.7 ст. 474 КПК України, оскільки умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, так як суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України. До вказаного суд приходить, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 угоди про визнання винуватості від 27 жовтня 2016 року, доданої до обвинувального акта щодо ОСОБА_5 , - прокурор та обвинувачена ОСОБА_5 як сторони угоди погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 :

- за ч.1 ст. 199 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією незаконно виготовленої продукції;

- за ч.1 ст.204 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000 гривень з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити основне покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік з конфіскацією незаконно виготовленої продукції. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Ч.7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті. У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

П.2 ч.4 ст.374 КПК України встановлено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються: рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Як вбачається з пояснень обвинуваченої ОСОБА_5 вона з прокурором не досягла згоди, щодо розміру відшкодування процесуальних витрат у вказаній справі. Просить зменшити розмір судових витрат, або відстрочити їх сплату.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11 грудня 2015 року роз`яснено, що за наслідками розгляду угоди під час підготовчого судового провадження суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема, в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що угода, укладена 27 жовтня 2016 року між першим заступником керівника Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , не відповідає вимогам КПК України, а тому затвердженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 468-475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 27 жовтня 2016 року між першим заступником керівника Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , - відмовити.

Продовжити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя