Дата документу 26.04.2017

Справа № 334/1182/17
Провадження № 1-кп/334/288/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005771 від 20.09.2016 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений.
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2016 року, приблизно об 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля кіоску, який розташований неподалік будинку № 53, по вулиці Сергія Синенка в місті Запоріжжі, зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_4 , між якими стався словесний конфлікт, який переріс в обоюдну бійку, під час якої ОСОБА_5 впав спиною на землю. Знаходячись у лежачому положенні, ОСОБА_5 , діючи необережно, не передбачаючи можливості заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, з метою залякування потерпілого ОСОБА_4 , дістав із кармана куртки ніж та став його утримувати у правій руці, лезом направленим догори, при цьому лікоть правої руки був упертим в землю. ОСОБА_4 в свою чергу, з метою продовження конфлікту, упав на лежачого на землі ОСОБА_5 та інертно притиснувся до нього своїм тулубом. При падінні ОСОБА_5 з необережності завдав один удар ножем, який знаходився у нього в правій руці, в ліву частину грудної клітки, в результаті чого заподіяв ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 123МД від 23.01.2017 складений судово-медичним експертом КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради - проникаюче поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням 7-го ребра та міжреберних судин, нижньої долі лівої легені, перикарду, накопичення крові у лівій плевральній порожнині, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.128 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України 14 лютого 2017 року уклали угоду про примирення на тих умовах, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України.

Сторони погодились на призначення покарання:

ОСОБА_5 - за ст.128 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.

На момент підписання угоди про примирення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України і підстави оскарження ОСОБА_5 вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2 КПК України), про що їм було роз`яснено.

ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 погодився з тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення (окрім випадку невиконання ними у подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

ОСОБА_5 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст. 128 КК України, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що претензій будь-якого характеру до ОСОБА_5 не має, зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті. Зокрема, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до правопорушення середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості потерпілого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України потерпілому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілому в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення осіб до кримінальної відповідальності за відповідні кримінальні правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України потерпілій зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпілий не заперечувала проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до ч. 1 , п. 13 ст.67 КК України в ході судового слідства не встановлено.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ст. 128 КК України, є вірною і не підлягає іншій кваліфікації.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і ОСОБА_5 має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 14 лютого 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , і узгоджену сторонами міру покарання: ОСОБА_5 - за ст.128 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Затвердити угоду про примирення, укладену 14 лютого 2017 року між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1