Справа №522/5328/17
1-«кс»/522/5003/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представників ОСОБА_4 - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заявника ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -

ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_4 від 22.02.2017 року про вчинення суддею Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Заявник у своїй скарзі вказує, що він звернувся до прокуратури Одеської області з заявою про вчинення суддею Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, однак, відомості зазначені у заяві ОСОБА_4 від 22.02.2017 року про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань невнесені, витяг з ЄРДР про реєстрацію заяви звернення заявнику не надано, що є порушенням вимог ст. 214 КПК України.

У своїй скарзі заявник просить: зобов`язати посадових осіб прокуратури Одеської області, відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості по заяві ОСОБА_4 від 22.02.2017 року про вчинення злочину.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 та його представники - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали скаргу та наполягали на її задоволенні. Крім того, адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що суддею ОСОБА_7 було поставлено завідомо протиправну ухвалу від 22.12.2016 року по справі №196/5125/15-к, якою було відкладено судовий розгляд за даною справою та надано час учасникам кримінального провадження №0000037, ознайомитись з матеріалами справи, які не були відкриті сторонам. Також, адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що на даній стадії розгляду справи судом матеріали кримінального провадження №0000037, не досліджувались та не долучались до справи. Крім цього, адвокат ОСОБА_6 повідомив, що це рішення судді ОСОБА_7 було оскаржено в апеляційному порядку, але Апеляційний суд Одеської області відмовив у відкритті провадження.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги заявника вважаючи її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, про що надав письмову відповідь.

Розглянувши скаргу, вивчивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_4 необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_7 від 22.12.2016 року по справі №196/5125/15-к, було відкладено судовий розгляд за даною справою та надано час учасникам кримінального провадження №0000037, ознайомитись з матеріалами провадження, які не були відкриті сторонам.

Слідчим суддею у судовому засіданні встановлено, що суддею ОСОБА_7 на даній стадії розгляду справи матеріали кримінального провадження №0000037, не досліджувались та не долучались до обвинувального акту.

Відповідно до п.п. 11, 12 ст.. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана ОСОБА_4 до прокуратури заява, названа ним як заява про злочин та містить вимогу про реєстрацію злочину, вчиненого, на думку заявника, суддею, у зв`язку з ухваленням рішення про відкладення судового розгляду за даною справою та наданням час учасникам кримінального провадження №0000037, ознайомитись з матеріалами справи, які не були відкриті сторонам, про незаконність судового рішення та внесення неправдивих відомостей до неї, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин.

Доводи, наведені ОСОБА_4 у заяві, є його особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів » гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.

Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима.

Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

Крім того, на даному етапі судового розгляду рішення судді ОСОБА_7 , з яким не згоден заявник, по ньому апеляційною та касаційною інстанцією не було прийнято рішення, а тому слідчий суддя вважає, що це є однією з форм тиску на суд, з метою заявлення відводу головуючому по справі.

Суддя відповідно до вимог ст.. ст.. 290, 333 КПК України надала можливість прокурору відкрити матеріали, які були отримані в наслідок проведення слідчих (розшукових) дій за дорученням суду, учасникам судового провадження в порядку передбаченому ст.. 290 КПК України, що прокурором здійснено не було.

Слідчий суддя також приймає до уваги, що прокурором у судовому засіданні, вказані в клопотанні прокурора, матеріали не долучались до обвинувального акту і не досліджувались судом у судовому засіданні, а тому приходжу до висновку, що це не було обов`язком суду відкривати матеріали сторонам кримінального провадження, це повинен був зробити прокурор, якому було встановлено час для проведення цих дій.

Тому суд відмовляє у задоволенні скарги заявника на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину.

З поданої заяви ОСОБА_4 від 22.02.2017 року, не вбачається, що заявник попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про злочин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1