Справа №490/6728/16-к 17.08.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0000119 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2017 року, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, громадянина Російської Федерації, на території України не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України(в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 110 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001) та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру процесуальні витрати по залученню експертів в загальній сумі 8 912 грн. 45 коп.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення у період з 09.12.2014 року по 24.12.2014 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи кваліфікації інкримінуємого ОСОБА_6 злочину, вважає, що призначене покарання суду є занадто суворим.

Вважає, що суд, дослідивши особу ОСОБА_6 не надав їм належної оцінки, у зв`язку з чим призначив обвинуваченому покарання у виді 4 років позбавлення волі, що на думку захисника, є занадто суворим.

Зазначає, що судом не враховано обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , вчинення злочину в молодому віці.

Просить пом`якшити ОСОБА_6 покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001р.), а саме 3 роки позбавлення волі.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Всупереч вимогам Конституції України, приблизно в кінці лютого на початку березня 2014 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , який є отаманом "Станиці Миколаївська" "Першого відділу ОКВ СкР" міжрегіональної громадської організації "Оренбурзьке козацьке військо" загальноросійської громадської організації "Союз Козаків", умисно, з метою незаконної зміни території України, вступив в попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, способом переконувати на мітингах жителів міста Миколаєва підтримувати незаконні дії осіб в Автономній Республіці Крим (надалі АРК) по передачі території АРК під юрисдикцію Російської Федерації, крім цього, створювати в м. Миколаєві непередбачені законодавством України органи влади, займатися виготовленням з метою поширення агітаційних матеріалів про нелегітимність і фашистської спрямованості діючої влади, тим самим підривати її авторитет і формувати думку у жителів міста Миколаєва про необхідність виходу міста Миколаєва разом із АРК зі складу України.
Зокрема, 01.03.2014, близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 умисно, реалізуючи мету на зміну меж території України за попередньою змовою з групою невстановлених органом досудового розслідування осіб, усвідомлюючи, що його дії можуть призвести до зміни меж території України, перебуваючи на мітингу, що проходив біля пам`ятнику Героям Ольшанцям, розташованого на площі Соборній в м. Миколаєві, висував вимоги, а отже, фактично закликав присутніх громадян, про необхідність державним органам влади та правоохороннім органам міста Миколаєва підкоритися нелегітимному уряду АРК та самовизначитися, тобто стати самостійним адміністративним утворенням.
В подальшому, 02.03.2014, ОСОБА_6 , умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність за попередньою змовою з групою невстановлених органом досудового розслідування осіб, на зміну меж території України, з метою виходу міста Миколаєва, Миколаївської області та АРК зі складу України, перебуваючи в м. Миколаєві, створив непередбачений законодавством України орган "Народну Раду Миколаєва", керівником якого призначив необізнану в його протиправні плани іншу особу. У той же час, видав розпорядження і рішення від імені непередбаченого законодавством України органу "Народної Ради Миколаєва" про призначення спільно з Парламентом "Криму" на 16.03.2014 референдуму про передачу під юрисдикцію АРК місто Миколаїв і Миколаївську область та створення єдиної з "Кримом" окремої держави, про перепідпорядкування органів влади "Народній Раді Миколаєва", про невиконання чинних законів України, про нелегітимність діючої української влади.
У цей же день, 02.03.2014, ОСОБА_6 умисно, реалізуючи мету за попередньою змовою з групою невстановлених органом досудового розслідування осіб, на зміну меж території України, близько 12 год. 00 хв. будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державну владу в Україні, знаходячись на черговому мітингу, що проходив біля пам`ятнику Героям Ольшанцям, розташованого на площі Соборній в м. Миколаєві висував вимоги, а отже, фактично закликав присутніх громадян до того, щоб державні органи влади та правоохоронні органи міста Миколаєва підкорялися нелегітимному уряду АРК та разом із Кримом стали самостійною єдиною державою.
Крім того, 05.03.2014, близько о 16 год. 35 хв. ОСОБА_6 , умисно, реалізуючи мету за попередньою змовою з групою невстановлених органом досудового розслідування осіб, на зміну меж території України, на виконання рішень створеної "Народної Ради Миколаєва", знаходячись на мітингу, що проходив біля пам`ятнику Героям Ольшанцям, розташованого на площі Соборній в м. Миколаєві запропонував зачитати іншій особі вимоги перед присутніми громадянами про те, що органи влади в місті Миколаєві спільно з органами АРК повинні підкорятися уряду Криму при цьому органи Російської Федерації мають підтримати дії, спрямовані на самовизначення зазначених територій - на створення єдиної держави. Інша особа, прийнявши пропозицію ОСОБА_6 прочитала перед присутніми громадянами частину вказаного вище тексту, іншу частину перед присутніми громадянами зачитував ОСОБА_6 . Своєю промовою ОСОБА_6 висував вимоги, а отже, фактично закликав присутніх до того, щоб органи влади в місті Миколаєві спільно з органами АРК підкорилися уряду "Криму" при цьому органи Російської Федерації мають підтримати дії, спрямовані на самовизначення зазначених територій - на створення єдиної держави.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001), як умисні дії, вчинені з метою зміни меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст. 12 КК України класифікується як злочин середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином Російської Федерації, має постійне місце проживання в м. Оренбург, Російської Федерації. З 11.04.2012 по 25.12.2014 знаходився у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_8 , управлінням Державної міграційної служби України в Миколаївській області, з метою возз`єднання сім`ї із громадянами України, був документований посвідкою на тимчасове проживання строком дії до 29.01.2014, з подальшим його продовженням до 29.01.2015. За обліком відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Миколаївській області ОСОБА_6 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем тимчасового проживання в м. Миколаєві ОСОБА_6 характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, після скасування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчих, які здійснюють кримінальне провадження, почав переховуватися від органу досудового розслідування, суду, та з 24.12.2014 до цього часу оголошений у розшук.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001) вірно та апелянтом не оспорюються.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на суворість вироку є непереконливими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд дотримався даних вимог закону та належним чином мотивував своє рішення призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є громадянином Російської Федерації, має постійне місце проживання в м. Оренбург, Російської Федерації. З 11.04.2012 по 25.12.2014 знаходився у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_8 , за обліком відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Миколаївській області ОСОБА_6 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем тимчасового проживання в м. Миколаєві ОСОБА_6 характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, після скасування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчих, які здійснюють кримінальне провадження, почав переховуватися від органу досудового розслідування, суду, та з 24.12.2014 до цього часу оголошений у розшук.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував особливу суспільну небезпечність вчиненого злочину, який хоч і відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, проте направлений проти основ національної безпеки України, особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, за місце тимчасового проживання в м. Миколаєві характеризується посередньо, немає на території України міцних соціальних зв`язків, оскільки шлюб з громадянкою України ОСОБА_8 розірвано, тривалий час ухиляється від органів досудового розслідування та суду, та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
На думку апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів та відповідає меті покарання, визначеній в ст. 50 КК України.
Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи захисника про наявність пом`якшуючої покарання обставини вчинення злочину у молодому віці, оскільки, відповідно до вимог ст. 66 КК України, така пом`якшуюча покарання обставина законом не передбачена.
Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому, враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та зміни вироку, як того просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді