АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/218/17 Справа № 705/1509/17 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, -

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він, 02.04.2017 року близько 15 год. всупереч п.2.9-а, б, п. 12.3 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Opel-astra» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням «Київ-Одеса», в напрямку м. Київ, та виконуючи маневр повороту праворуч на мостову розв`язку в напрямку м. Умань, не врахував дорожню обстановку, не вправся з керуванням та допустив зіткнення з стоячим автомобілем марки «Daewoo - Sens» р.н. НОМЕР_2 , який був розміщений біля металевого відбійника у перевернутому стані після дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_10 , що сталося за деякий час до цього, після чого по інерції руху допустив наїзд на інспектора з дорожнього нагляду Уманського РВП Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , який перебував під час виконання службових обов`язків та здійснював оформлення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми, закритого перелому кісток тазу, обох стегон, закритої травми грудної клітини та живота, струс головного мозку.

Порушення ПДР ОСОБА_7 , саме - вимог п.п. 2.3-«а»,«б» та п. 12.3 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11

02.04.2017 року відомості про злочин внесено до ЄРДР за № 0000504 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

02.04.2017 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.. 208 КПК України.

03.04.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

04.04.2017 року заступник начальника слідчого відділу у складі СВ Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим з прокурором Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цього ж дня, ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області в задоволенні вказаного клопотання відмовлено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю, строком на 2 місяці, та заборонено йому залишати місце проживання, розташоване в АДРЕСА_1 , цілодобово.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, просив її скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, посилаючись на те, що слідчим та прокурором було доведено ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки в нього наявний закордонний паспорт та відкрита віза в Республіку Польща, яка не закінчилась, незаконно впливати на свідка у даному провадженні з метою зміни його показів, оскільки він був ознайомлений з матеріалами клопотання та копії якого йому були вручені, в даних яких містяться всі анкетні дані свідків по даному кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити, окрім іншого, характеризуючи дані на підозрюваного, обвинуваченого, зокрема його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання ним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення вона підозрюється, обвинувачується, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.177, 178,181 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді подання слідчого, врахувавши, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і прокурором не доведено, що тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який на даному етапі може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Крім того, у клопотанні слідчий та в апеляційній скарзі прокурор не навели обґрунтування того, що лише тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який би забезпечив його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків. Слідчий та прокурор зазначив лише обставини, передбачені п. 1 та п.2 ч. 1 ст. 194 КПК, але не довів обставини, передбачені п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків та схиляти їх до дачі неправдивих показів, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, щоб уникнути від кримінальної відповідальності, є лише припущенням і жодним чином не підтверджені та не можуть бути самостійними підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, судом першої інстанції враховано особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, сталі соціальні зв`язки, його вік, стан здоров`я, а також тяжкість покарання, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, застосовуючи запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею покладено на ОСОБА_7 обов`язки, серед яких: прибувати до слідчого та суду за кожною вимогою, не відлучатися із населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти про зміну місця проживання.

Істотні порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого відносно ОСОБА_13 відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_13 саме такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення апеляційних вимог прокурора.

Разом з цим, слідчий суддя міськрайонного суду при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту порушив вимоги ч.6 ст. 181 КПК України, не визначивши строк дії такого запобіжного заходу, тому ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає приведенню у відповідність до вказаних вимог закону. На думку колегії суддів, строк дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід вважати до 03.06.2017 р. (строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню).

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 181,193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділу у складі СВ Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вважати застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 03.06.2017 року.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :