Справа № 520/9767/16-к
Провадження № 1-кп/520/425/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2017 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 і прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали кримінального провадження та угоду про визнання винуватості, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, освіта неповна середня, колишнього патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії (сапера) інженерно-саперної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_1 ), солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ),

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості від 22 березня 2017 року ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. 407 ч.4 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

04 березня 2015 року ОСОБА_8 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін), зарахований до списків особового складу та призначений на посаду патрульного (за рахунок молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії (фахівця радіотехнічного поста) зміни відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІІІ категорії (тип В).

24 квітня 2015 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_6 (І категорії) Державної прикордонної служби України № 204 ос ОСОБА_8 призначено на посаду патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії (сапера) інженерно-саперної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури «Одеса-2», ВОС НОМЕР_3 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 04 березня 2015 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_8 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії (сапера) інженерно-саперної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 ) у військовому званні «солдат», усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 19 травня 2015 року вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану до вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній за місцем проходження військової служби до 17 серпня 2015 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

17 серпня 2015 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_6 (І категорії) Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 звільнено з військової служби у зв`язку зі службовою невідповідністю.
Досудовим слідством вказані умисні дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ст.407 ч.4 КК України.

22 березня 2017 року під час судового засідання між обвинуваченим ОСОБА_8 і прокурором ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості, згідно до якої обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав свою вину під час судового засідання і сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_8 , у виді позбавлення волі строком на три рокиіз застосуванням ст. 75 КК України строком на три роки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю і беззастережно визнав свою вину в скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтвердив та щиросердечно розкаявся у вчиненому, та погодився з узгодженим угодою покаранням в вигляді позбавлення волі з застосуванням іспитового строку.

Встановивши, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, вказаним в матеріалах кримінального провадження та угоді про визнання винуватості, з`ясувавши що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, приймаючи до уваги відсутність сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, дозволяє суду дійти висновку про те, що своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 за кваліфікуючими ознаками нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на військову службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, скоїв злочин, передбачений ст.407 ч.4 КК України.

Перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, та відсутності у суду даних про будь-які обставини, які б примусили ОСОБА_8 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, тобто добровільність укладення угоди, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину та відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючі тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Судом, відповідно до ст.474 КПК України, роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_8 процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснені вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Умови укладеної угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб.

З тексту угоди не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують, у відповідності зі ст.66 КК України, покарання обвинуваченому є повне визнання своєї вини, щире розкаяння у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті.

Крім того, призначаючи покарання, суд приймає до уваги, в якості обставин, які, згідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання, також те, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання в Одеській області, характеризується позитивно, він раніше не судимий.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання, та вважає можливим призначивши обвинуваченому покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом випробувального строку, визначеного судом, не скоїть нового злочину.
В зв`язку з викладеним суд вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_8 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні.

Захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 22.03.2017 року між прокурором ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_8 про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за № 0002818 від 16.06.2015 року.

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому випробувальний строк протягом трьох років.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Київський районний суд м. Одеси .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1