Справа №560/1401/16-к
Провадження №1-кп/560/22/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року м. Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого доглядачем за тваринами СПП "Хлібороб", неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України,
17 грудня 2016 року біля 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї господарства ОСОБА_5 , що в с. Миляч, Дубровицького району, під час сварки з останнім, що виникла на побутовому грунті, шляхом завдання удару дерев`яною ручкою вил по лівій руці, умисно спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого косого уламкового перелому на межі верхньої та середньої третин променевої кістки (лівого передпліччя) із незначним зміщенням по ширині, які згідно висновку судово-медичної експертизи №385 від 18 грудня 2016 року, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.
29 грудня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення в кримінальному провадженні відповідно до вимог статті 471 Кримінального процесуального кодексу України.
За умовами угоди про примирення підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в зазначеному діянні, передбаченому частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки із звільненням обвинуваченого на підставі статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2,3 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України.
Розглядаючи в порядку пункту 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України питання про можливість затвердження вищевказаної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 468 Кримінального процесуального кодексу України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Частиною 3 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримано правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений не заперечував щодо затвердження вказаної угоди з потерпілим, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Потерпілий також просив угоду затвердити.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості.
Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення і характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України. Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, визначені частиною 1 статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.
Оскільки умови угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також виконавши в судовому засіданні вимоги частини 4 і частини 6 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України та переконавшись у відсутності підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених у частині 7 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України і враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, суд, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , що передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлені.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.
Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 376, 394-395, 468, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
Затвердити угоду про примирення від 29 грудня 2016 року укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та періодично з`являтися для реєстрації до зазначеного органу.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у частині 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному статтею 376 Кримінального процесуального кодексу України.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1