Справа № 761/2169/17
Провадження № 1-кс/761/1576/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_2

його представника ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_5 від 31 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 009011 від 02.08.2015 року ,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_5 від 31 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 009011 від 02.08.2015 року, в якій особа, яка її подала, просить постановити ухвалу про скасування оскаржуваної постанови та відновлення досудового розслідування.

В обґрунтування скарги зазначено, що 31.10.2015 року слідчим СВ 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 009011 від 02.08.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки з часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви слідчим, всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, а в обгрунтування постанови покладено лише відомості, отримані від заявника, без належної перевірки обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Особа, яка подала скаргу вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки є незаконною та необґрунтованою, в ній не наведені мотиви її прийняття та відсутні будь-які логічні обґрунтування прийнятого рішення.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу та його представник, просили про її задоволення та скасування оскаржуваної постанови.

Слідчий, рішення якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

У зв`язку із тим, що згідно ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя ухвалив проводити розгляд скарги за відсутності слідчого.

Проаналізувавши доводи скарги, заслухавши доводи особи, яка подала скаргу, вивчивши матеріали, долучені до скарги, приходжу до висновку про наявність обґрунтованих підстав задоволення скарги виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що відповідальною службовою особою Шевченківского РУ ГУ МВС України в м.Києві 02.08.2015 року було внесено відомості щодо нанесення тілесних ушкоджень та попередньо кваліфіковано вказані дії за ч.1 ст. 125 КК України.

За результатами проведеного досудового розслідування 31.10.2015 року слідчим СВ 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_5 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0009011 від 02 серпня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Виносячи оскаржувану постанову слідчий посилається на те, щоне було отримано відомостей щодо ступеню тяжкості нанесених тілесних ушкоджень, що, на його думку, є належною підставою для закриття кримінального провадження з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1,3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках потерпілого.

Однак слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві про кримінальне правопорушення особою, яка її подала, а також додаткових даних, слідчим не було надано аналізу тих обставин, на які посилається особа, що подала заяву про кримінальне правопорушення, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі, а саме: не встановлено та не допитано свідків події та не було оглянуто місце події, не здійснено будь-яких оперативно-розшукових дій для встановлення та допиту особи, що вчинила дане кримінальне правопорушення, а в обгрунтування постанови покладено лише виклад обставин кримінального правопорушення та посилання на відсутність експертного дослідження, на підставі якого має бути встанволено тяжкість тілесних ушкоджень, що відображено в оскаржуваній постанові, не було виконано і можливого переліку інших дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у провадженні тощо.

Також слід звернути увагу на те, що слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчий обмежився лише викладом відомостей, отриманих від особи, якою подано заяву про кримінальне правопорушення, разом з тим будь-якого висновку чи обґрунтування, за яких слідчий не здійснив будь-яких дій для встановлення та допиту особи, яка причетна до вчиненого кримінального правопорушення, встановлення осіб свідків або здійснення будь-яких інших слідчих дій у провадженні, а також підстав прийняття рішення про закриття кримінального провадження або підстав, за яких слідчим не було враховано доводів заявника, останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Окрім того, в резолютивній частині постанови слідчий обмежився лише висновком про закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, при цьому не зазначено стосовно якої особи чи осіб прийнято оскаржуване рішення та за якою статтею кримінального закону.

Таким чином, не навівши обґрунтування жодного з наведених висновків, слідчий належним чином не виконав вимог КПК України при винесенні постанови про закриття кримінального провадження.

Відтак, проаналізувавши доводи скарги та дослідивши її матеріали, приходжу до висновку, що слідчим належним чином не проведено досудове розслідування, що дає підстави зробити висновок про неповноту та однобічність перевірки заяви про кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову слідчого СВ 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_5 від 31 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 009011 від 02.08.2015 року - скасувати.

Зобов`язати відповідальну службову особу Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 009011 від 02.08.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1