АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006830 по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

13.03.2012 року Бориспільським міжрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі; звільнений 31.12.2013 року відповідно до постанови Березанського районного суду Київської області від 23.12.2013 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці і 22 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 23 червня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років і 6 місяців.

Відповідно до ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків визначено, шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутого покарання, призначеного за вироком Бориспільського міжрайонного суду Київської області від 13.03.2012 року, у виді позбавлення волі на строк 10 років.

У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

13 серпня 2014 року приблизно о 16 годині заступник начальника Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_10 разом із слідчим цього ж райуправління ОСОБА_11 , прибули до будинку АДРЕСА_2 , біля якого було виявлено мотоцикл, по прикметах схожий на мотоцикл «КТМ 125 DUК», д.н.з. НОМЕР_1 , по факту незаконного заволодіння яким здійснювалося кримінальне провадження №0005165 від 29.06.2014. Там же знаходились оперуповноважені ВКР Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та дільничний інспектор міліції цього ж райуправління ОСОБА_14 .
В той час, коли до вказаного мотоциклу підійшов ОСОБА_8 та став відстібати ланцюг, що знаходився на задньому колесі, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , який знаходився у форменому одязі, підійшли до нього, представились працівниками міліції, пред`явили свої службові посвідчення та стали з`ясовувати, хто є власником мотоциклу. Усвідомлюючи, що працівники міліції перебувають при виконанні службових обов`язків, з метою уникнення відповідальності та втечі, ОСОБА_8 різко відскочив від них на декілька кроків назад, дістав правою рукою з кобури, яка знаходилась під футболкою, предмет, схожий на пістолет (револьвер) марки «Kornet-С» та здійснив один постріл у їхній бік, однак ні в кого не влучив. ОСОБА_10 наказав ОСОБА_8 опустити зброю, однак останній ніяк не відреагував та в свою чергу наказав всім відійти назад, а то він всіх повбиває. При цьому обвинувачений здійснив ще один постріл в напрямку ОСОБА_10 , але не влучив. Відразу після пострілу ОСОБА_8 почав втікати, а ОСОБА_10 став його наздоганяти, перебуваючи на відстані приблизно п`яти метрів. Втікаючи, ОСОБА_8 здійснив ще один постріл в бік ОСОБА_10 , але не влучив.

За ОСОБА_10 також побігли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Пробігши приблизно 50-70 метрів, ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_8 та зробив підніжку, внаслідок чого останній впав на землю. Усвідомлюючи, що ОСОБА_10 перебуває при виконанні службових обов`язків та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення його життя, ОСОБА_8 з лежачого положення здійснив три постріли в ОСОБА_10 , який в цей час стояв над ним, а саме в тулуб і один в ліву ногу.

Через деякий час ОСОБА_8 знову підвівся на ноги та встав втікати. При цьому, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на позбавлення життя працівників міліції, тримаючи пістолет в правій руці, направлений в їхній бік, натискав на спусковий гачок, так як було чутно клацання курка по металу. В подальшому ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_8 та повалив на землю, де його і було затримано.

В поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 вважають вирок суду необґрунтованим, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. Просять вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 з ст.348 КК України на ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті.

В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що судом першої інстанції кримінальне провадження розглянуто однобічно, без належної оцінки всіх доказів. Вважають, що обвинувачення побудоване лише на поясненнях потерпілого та свідків, які є працівниками Дарницького районного управління міліції. З огляду на те, що обвинувальний акт складався прокуратурою Дарницького району міста Києва, сторона обвинувачення, потерпілий та свідки можуть бути зацікавлені в результатах розгляду кримінального провадження, дане провадження не підлягало розгляду в Дарницькому районному суді міста Києва.

Вважають, що судом не спростовано показання ОСОБА_8 про те, що він не усвідомлював того, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підійшли до нього, були працівниками міліції, оскільки вони перебували у цивільному одязі, а тому він сприймав їхні дії як реальну загрозу для себе. Судом також не надана належна оцінка показанням ОСОБА_8 про те, що він здійснював постріли саме з метою уникнути затримання. При цьому, умислу у нього на позбавлення життя потерпілого та інших працівників міліції не було.

За твердженням апелянтів, суд не усунув протиріччя в показаннях потерпілого та свідків, оскільки лише потерпілий ОСОБА_10 вказував, що ОСОБА_15 погрожував убивством усім присутнім.

Суд не дав належної оцінки тому факту, що постріли ОСОБА_8 здійснював не прицільно, про що саме зазначалось в обвинувальному акті. Не врахував суд і те, що пістолет, з якого стріляв обвинувачений, був заряджений не бойовими набоями, а кулями з газовим та гумовим наповнювачем. Про це було достовірно відомо ОСОБА_8 , що свідчить про відсутність у нього умислу на спричинення смерті працівникам міліції. Звертають увагу також на дані висновку судово-медичної експертизи про те, що всі тілесні ушкодження, спричинені потерпілому внаслідок пострілів, є легкими та не є небезпечним для життя та здоров`я.

Вважають, що такі дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Також зазначають, що судом невірно зазначено про те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому та не визнав своєї вини, оскільки ОСОБА_8 , визнає свою вину, однак не згоден із правовою кваліфікацією своїх дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги, прокурора, яка заперечувала проти поданих апеляційних скарг та вважала вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

За положеннями ч.2 ст.94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України, наданими стороною обвинувачення доказами у їх сукупності, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що разом з працівниками міліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 перебували на житловому масиві «Бортничі», де було виявлено мотоцикл, який за прикметами був схожий на той, що перебував у розшуку. Через деякий час до мотоцикла підійшов ОСОБА_8 . Вони підійшли до обвинуваченого, представились працівниками міліції та пред`явили свої посвідчення. З ними також перебував дільничний ОСОБА_14 , який був у форменому одязі. ОСОБА_8 нервував і повідомив, що це його мотоцикл. Коли вони перебували біля службового автомобіля, він нахилився за цигарками і в цей момент почув звук пострілу. Повернувшись, побачив ОСОБА_8 з пістолетом в руці, який сказав всім стояти, а то буде стріляти. Він наказав обвинуваченому кинути пістолет, але останній вистрілив вгору та став втікати. Він став наздоганяти ОСОБА_8 , який, втікаючи, ще раз здійснив постріл. Наздогнавши ОСОБА_8 , він зробив йому підніжку, внаслідок чого той впав на коліна. Перебуваючи в лежачому положенні, обвинувачений здійснив два постріли йому в живіт. В подальшому ОСОБА_8 піднявся на ноги та знову став втікати. Він наздогнав обвинуваченого, і його було затримано.

- показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 про те, що 13.08.2014 року вони перебували на житловому масиві «Бортничі», де було виявлено мотоцикл, який за прикметами був схожий на той, що перебував у розшуку. У них була інформація про те, що до вчинення даного злочину може бути причетним ОСОБА_8 . Через деякий час до мотоцикла підійшов ОСОБА_8 , якого вони до цього не знали. Вони підійшли до обвинуваченого, представились працівниками міліції та пред`явили посвідчення. З ними також перебував дільничний ОСОБА_14 , який був у форменому одязі. ОСОБА_8 нервував і повідомив, що це його мотоцикл. Коли вони знаходилися біля службового автомобіля, ОСОБА_8 раптово дістав пістолет та здійснив два постріли, але ні в кого не влучив, а потім розвернувся та став втікати. ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_8 та збив з ніг. Впавши на спину, ОСОБА_8 із лежачого положення здійснив декілька пострілів у ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_8 було затримано.

- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що він працює дільничним інспектором міліції Дарницького відділу міліції. 13.08.2014 року разом з потерпілим, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 перебували на житловому масиві «Бортничі», де було виявлено мотоцикл, який за прикметами був схожий на той, що перебував у розшуку. Надійшла інформація про те, що до вчинення даного злочину може бути причетним ОСОБА_8 . Він піднявся в квартиру, де проживав ОСОБА_8 , але його там не було. Вийшовши на вулицю, побачив ОСОБА_8 та своїх колег, які стояли біля мотоцикла. Він відволікся на деякий час, спілкуючись з ОСОБА_16 , і в той момент почув декілька пострілів. Бачив, як ОСОБА_8 став втікати, в руках у нього був пістолет. Наздогнали ОСОБА_8 за дитячим майданчиком. Перебуваючи в лежачому положенні, обвинувачений знову вчинив декілька пострілів.
- даними протоколу огляду місця події від 13.08.2014 p., в ході якого було вилучено пістолет системи револьвер марки «Корнет-С» серійний номер НОМЕР_2 , з кобурою, та 20 (двадцять) гільз;
- даними протоколу огляду місця події від 13.08.2014 p., в ході якого було вилучено 2 кулі (резинові шарики) від патронів, споряджених гумовими кульками;
- даними протоколу слідчого експерименту від 08.10.2014 року, проведеного з участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 , під час якого останні послідовно та детально надали пояснення про обставини вчинення злочину ОСОБА_8 ;
- даними висновку судово-балістичної експертизи № 667 від 02.09.2014 року про те, що наданий на дослідження предмет, схожий на револьвер з маркуванням « НОМЕР_2 «Корнет-С» відноситься до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї, придатний до стрільби. Наданий для дослідження предмет калібру 380R призначений для відстрілу патронів «несмертельної дії» споряджених гумовим або аналогічними за своїми властивостями метальним снарядами.
Надані на дослідження 6 предметів, схожі на гільзи, які вилучені 13.08.2014 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , до боєприпасів до вогнепальної зброї не відносяться, є частинами, стріляними гільзами револьверних патронів калібру 380R «ТЕРЕН-3» - 3 патрони та «АЛ» - 3 патрони, що були споряджені гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами. Дані гільзи могли бути стріляні з револьверу №ПОО 18444, так як наданий револьвер призначений для відстрілу патронів, частинами яких є надані на дослідження гільзи;
- даними висновку судово-медичної експертизи № 1694/с від 11.09.2014 року про те, що заподіянні ОСОБА_10 ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, кожне з яких не є небезпечним для життя;
- даними з наказу №542 о/с від 25.06.2014 року про призначення ОСОБА_10 заступником начальника Дарницького районного управління міліції;
- даними з довідки про те, що майор міліції ОСОБА_10 в період з 12 по 13 серпня 2014 року перебував на службі та виконував службові обов`язки.

Колегія суддів вважає, що з огляду на ці докази, апеляційний суд правильно встановив фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, але дав цим діям неправильну юридичну оцінку.

Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст.348 КК України, полягає у посяганні на життя працівника правоохоронного органу, тобто в умисному вбивстві або замаху на умисне вбивство працівника правоохоронного органу під час виконання останнім службових обов`язків.

При цьому, суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується умисною формою вини, за якою винний усвідомлює, що посягає на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків, передбачає настання смерті або свідомо допускає її настання.

Відповідно до частини першої статті 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням ОСОБА_8 про те, що умислу у нього на позбавлення життя потерпілого та інших працівників міліції не було.
Так, допитаний в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_8 показав, що придбав у невстановленої слідством особи пістолет «Корнет-С», заряджений 3 патронами з резиновим наповнювачем та 3 патронами з газовим наповнювачем, який носив при собі в кобурі. До зазначених подій він ним не користувався, як і не був обізнаний про наслідки застосування такої зброї. Наміру вбивати працівників правоохоронних органів він не мав, оскільки здійснюючи постріли з пістолета, намагався таким чином налякати працівників міліції, щоб мати можливість втекти та уникнути затримання. Зазначає, що постріли під час того, коли втікав, здійснював не прицільно. Коли його наздогнав потерпілий та повалив на землю, він вистрілив йому в живіт та в ногу з відстані близько 2 метрів, не передбачаючи настання від цього смертельних наслідків. Заперечує, що висловлював в адресу працівників міліції погрози вбивством.
Такі показання обвинуваченого узгоджуються з даними висновку судово-балістичної експертизи №667 від 02.09.2014 року про те, що наданий на дослідження предмет, схожий на револьвер, є 6-зарядним револьвером моделі «КОРНЕТ-С» серії НОМЕР_2 калібру 380R, призначений для відстрілу патронів «несмертельної дії», споряджених гумовим або аналогічними за своїми властивостями метальним снарядами.

Цим же висновком встановлено, що 6 предметів, схожі на гільзи, які могли бути відстріляні з револьвера моделі «КОРНЕТ-С», до боєприпасів до вогнепальної зброї не відносяться, є стріляними гільзами револьверних патронів калібру 380R «ТЕРЕН-3» (3 патрони) та «АЛ» (3 патрони), що були споряджені гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами.
Отже, зброя, яку використовував ОСОБА_8 , призначена саме для відстрілу патронів «несмертельної дії», що усвідомлювалось обвинуваченим.

Показання обвинуваченого узгоджуються також із висновком судово-медичної експертизи № 1694/с від 11.09.2014 року про те, що у ОСОБА_10 виявлено дві рани у підреберній ділянці та 1 рана лівого стегна (як зазначають клінічні лікарі три круглих дефекти шкіри діаметром 1 см.). Діями ОСОБА_8 , який вистрелив у ОСОБА_10 з близької відстані та влучив у живіт та ногу, останньому заподіяно легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя.

Будь-яких об`єктивних доказів, якими б спростовувалось твердження обвинуваченого про те, що він не мав наміру вбивати працівників міліції, в ході здійснення кримінального провадження та в суді не встановлено.

Не спростовуються матеріалами провадження і твердження обвинуваченого про те, що всі постріли ним здійснювались саме з метою налякати працівників міліції та перешкодити їм здійснити його затримання.

Аналізуючи у сукупності та взаємозв`язку представлені стороною обвинувачення та наведені судом у вироку докази, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 , використовуючи зброю, призначену для відстрілу патронів «несмертельної дії», споряджених гумовим або аналогічними за своїми властивостями метальним снарядами, діяв з непрямим умислом.

Проте замах на умисне вбивство з непрямим умислом неможливий.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» про те, що замах на умисне вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала характер свого діяння, передбачала настання смерті потерпілого і бажала цього, але такий наслідок не настав з незалежних від її волі обставин.
Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_8 підлягають перекваліфікації з ст.348 КК України на ч.2 ст.345 КК України, оскільки внаслідок умисно здійснених ним прицільних пострілів зі зброї, призначеної для відстрілу патронів «несмертельної дії», споряджених гумовим або аналогічними за своїми властивостями метальним снарядами, потерпілому ОСОБА_10 , як працівнику правоохоронного органу, були заподіяні легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, оскільки обвинувачений, учиняючи ці дії, усвідомлював їх суспільно-небезпечний характер, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.
Відповідно до положень ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, окрім того, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати юридичну оцінки іншим діям ОСОБА_8 , а саме його погрозі п`ятьом працівникам правоохоронного органу вбивством та здійснення пострілів у цих працівників у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, як про це зазначає суд касаційної інстанції в своїй ухвалі від 19.04.2016 року, оскільки по даному факту обвинувачення ОСОБА_8 не висувалось.
Колегія суддів також враховує, що формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить вказівки на те, що ОСОБА_8 з метою уникнення від відповідальності та втечі від працівників міліції здійснив один постіл в їхню сторону, однак ні в кого не влучив. Не зреагувавши на вимогу ОСОБА_10 припинити протиправні дії, ОСОБА_8 сказав відійти назад, а то він всіх повбиває. Проте, такі дії ОСОБА_8 правової кваліфікації не знайшли, потерпілим в даному провадженні визнаний лише ОСОБА_10 .
З огляду на викладене, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 345 КК України, колегія суддів, діючи у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, яке є злочином середньої тяжкості, обставини, за яких його було вчинено та наслідки, дані про особу винного, який раніше судимий, на спеціальному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання; встановлену судом першої інстанції обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочину.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та розкаявся у вчиненому, а тому визнає дану обставину такою, що пом`якшує його покарання.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.

З огляду на те, що обвинувачений вчинив новий злочин в період невідбутого ним покарання, призначеного за вироком Бориспільського міжрайонного суду Київської області від 23.12.2013 року, остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків необхідно призначити з урахуванням положень ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутого покарання за попереднім вироком, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 червня 2015 року змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 із ст.348 КК України на ч.2 ст.345 КК України, по якій призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків визначити, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутого покарання за вироком Бориспільського міжрайонного суду Київської області від 13.03.2012 року, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обраховувати з 27.12.2016 року.
На підставі п.5 ч.2 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення відповідно з 14 серпня 2014 по 02 листопада 2015 року включно, та з 19 квітня 2016 року по 27 грудня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також покарання з 03 листопада 2015 року по 18 квітня 2016 року включно, яке він відбував після звернення ухвали Апеляційного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року до виконання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_________________ ________________ _______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3