Провадження №1-кп/523/69/16
І м е н е м У к р а ї н и
09.12.2016 року м. Одеса
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, засудженого:
вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 4 грудня 2009 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, заміненого постановою цього ж суду від 7 травня 2010 року на громадські роботи на строк 240 годин;

вироком Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2011 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та 1 місяць, умовно-достроково звільненого від відбування покарання 7 травня 2012 року, невідбутий строк 7 місяців та 13 днів;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 , будучи судимим за ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, близько 17 години 30 хвилин 5 жовтня 2014 року зайшов в одну із парадних будинку АДРЕСА_3 , де побачив раніше незнайому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шиї якої були ювелірні прикраси.

Реалізуючи власні корисливі наміри обвинувачений наніс декілька ударів рукою в обличчя ОСОБА_6 , після чого шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок, вагою 12 г, вартістю 6000 грн., на якому висів золотий кулон у вигляді «Божої Матері», вагою 2 г, вартістю 1000 грн., та вибіг з цими речами, загальною вартістю 7000 грн., із парадної. Застосованим насильством ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у виді синців повік обох очей та садна ІІ пальця правої кисті руки.

Отримавши реальну першочергову можливість розпорядитися викраденими речами, а також з`ясувавши факт його переслідування іншими особами, ОСОБА_8 викинув ювелірні прикраси, після чого був затриманим свідком ОСОБА_9 біля вищезазначеного будинку.
Обвинувачений вину у вчиненому не визнав та показав, що у вищезазначений час він проходив двором біля будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , де побачив патрульний екіпаж міліції №46. Оскільки декілька днів назад цей же екіпаж його вже затримував за хибною підозрою в крадіжці кабелів, то ОСОБА_8 , побоюючись будь-яких провокаційних дій, звернув в сторону та пішов через дитячий майданчик. Несподівано за його спиною пролунали крики та раніше незнайомий йому чоловік збив його з ніг сильним ударом в задню частину голови. Майже одночасно його обступили інші мешканці будинку, а також до місця події підбігли і співробітники міліції. Згодом до нього підійшла потерпіла та повідомила, що він нібито її щойно пограбував.

ОСОБА_8 категорично заперечує вмінені йому дії, вважаючи їх штучно створеною провокацією співробітників міліції, а також заявляє про подальше застосування до нього з їх боку фізичного насильства в салоні патрульного автомобіля.
Незважаючи на отримані показання вина обвинуваченого у вчиненому діянні підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що близько 17 години 30 хвилин 5 жовтня 2014 року вона вийшла із ліфту парадної будинку №31 по вул. Академіка Заболотного в м. Одесі, тримаючи в руках важкі пакети. Почувши гуркіт, вона повернулася обличчям до сходів, якими спускався раніше незнайомий їй обвинувачений, у зв`язку із чим добре розгледіла того. Одягнений обвинувачений був в штани та куртку, без капюшона, темного кольору.

Несподівано ОСОБА_8 наніс їй не менше 5 ударів рукою в область обличчя, після чого вчепився рукою в більший за розміром один із золотих ланцюжків, що висіли на її шиї, за який також схопилася рукою і вона. В наступний момент обвинувачений розірвав цей ланцюжок, забрав його, разом з кулоном у вигляді «Божої Матері», та вибіг на вулицю.

В той же час потерпіла схопила обвинуваченого за куртку, чим намагалася завадити тому втекти. Коли вона вибігла з парадної, то стала голосити про допомогу, на що першим зреагував сусід ОСОБА_9 , який наздогнав ОСОБА_8 на дитячому майданчику. Коли вона підійшла до затриманого, того також обступили інші очевидці, чим не давали залишити місце події. Затриманий лежав на землі обличчям донизу та мовчав. На питання куди він дів викрадений ланцюжок той відмовлявся відповідати. На його обличчі біля губи потерпіла розгледіла подряпину.

В подальшому сусіди та викликані співробітники міліції намагалися відшукати викрадені ювелірні прикраси, проти знайденим та повернутим потерпілій був лише кулон.
Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що, перебуваючи поряд з входом до парадної, він первинно побачив обвинуваченого, який тримав в руці ланцюжок, точний колір якого він достовірно не розгледів. Згодом з парадної вибігла сусідка ОСОБА_6 з криком: «Тримайте його, зірвав ланцюжок!», на що свідок побіг за втікачем, збив того з ніг, впавши на нього зверху. Практично відразу до них підійшли інші люди, потерпіла, обступили затриманого, проте викрадених речей при обвинуваченому не знайшли. Через незначний проміжок часу до місця події прибули співробітники міліції.
Племінниця потерпілої свідок ОСОБА_10 в суді показала, що, заходячи через арку у двір будинку, вона побачила, як хтось побіг від будинку АДРЕСА_5 , а також почула крики. В наступний момент їй зателефонувала тітка та повідомила, що її щойно пограбували. Свідок підійшла до потерпілої та побачила, що у тої розбите обличчя, розірваний палець, є видимі заплямування кров`ю. Тут же очевидці повідомили, що винуватця затримано, на що свідок разом з потерпілою підійшли до останнього. ОСОБА_8 лежав на животі, голову повернув в бік та на запитання про долю викрадених речей відповідав, використовуючи нецензурну лайку, що ніхто нічого не доведе та йому за це нічого не буде.

Свідок також показала, що викрадений обвинуваченим золотий ланцюжок був саме її подарунком потерпілій на день її народження.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожна окремо, в суді показали, що підійшли до місця події після фактичного затримання ОСОБА_8 , а після прибуття співробітників міліції, на їх прохання, були понятими при проведенні огляду, під час якого правоохоронцями чи іншими присутніми очевидцями було відшукано лише кулон. Після завершення огляду свідки підписали відповідний протокол, до змісту якого заперечень не мали. При цьому кожен із свідків настояв, що співробітники міліції до місця події прибули пізніше від моменту фактичного затримання ОСОБА_8 сусідами.
Матір обвинуваченого свідок ОСОБА_13 в суді показала, що за декілька днів до затримання її сина співробітники міліції, застосовуючи насильство, безрезультатно намагалися притягти того до відповідальності за нібито вчинену крадіжку електричних кабелів, внаслідок чого він був поміщений до психіатричного лікувального закладу.

Про затримання сина в даному провадженні їй повідомили телефоном, на що вона прибула до Суворовського відділу внутрішніх справ, де побачила того з видимими на обличчі тілесними ушкодженнями. Окрім того слідчий повідомив свідку, що її син зірвав ланцюжок у жінки. В подальшому один із співробітників міліції став вимагати у неї грошові кошти за можливе звільнення сина, у зв`язку із чим вона звернулася до журналістів та прокурора.
Оперуповноважені територіального органу внутрішніх справ ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , будучи допитаними в суді в якості свідків, кожний окремо, показали, що після затримання ОСОБА_8 вони побачили на його тілі видимі тілесні ушкодження, походження яких, як потім з`ясувалося, було пов`язано із застосуванням сили очевидцями події з числа місцевих мешканців при безпосередньому затриманні винної особи. Вчинення будь-яких власних неправомірних дій по відношенню до обвинуваченого чи його матері свідки категорично заперечили.
Згідно повідомлення, що надійшло о 17 годині 30 хвилин 5 жовтня 2014 року по телефону №102 до оперативного чергового органу внутрішніх справ Димитрашка, біля буд. №29 по вул. Заболотного в м. Одесі затримано особу, яка зірвала ланцюжок. На місце події зорієнтовано патрульний екіпаж «Зеніт 46».
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 5 жовтня 2014 року ОСОБА_6 повідомила орган внутрішніх справ про факт її пограбування в парадній будинку АДРЕСА_3 невідомою особою, яка нанесла удари в область голови та заволоділа належними потерпілій золотим ланцюжком, вагою 12 г, вартістю 6000 грн., а також золотим кулоном у вигляді «Божої Матері», вагою 2 г, вартістю 1000 грн.
Відповідно до протоколу проведеного в період з 17 години 40 хвилин до 18 години 35 хвилин 5 жовтня 2014 року черговим слідчим огляду місця події, за участю понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на асфальтованій ділянці місцевості між 4 та 5 парадними будинку АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено підвіску з металу жовтого кольору із зображенням «Божої Матері».
Постановою слідчого від 5 жовтня 2014 року належний потерпілій ОСОБА_6 кулон з металу жовтого кольору визнано в якості речового доказу. Наступної доби кулон із зображенням «Божої Матері» під розписку було передано потерпілій для подальшого зберігання.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи від 10 жовтня 2014 року №2706 у ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження у виді синців повік обох очей та садна ІІ пальця правої кисті руки, що утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, та могли бути спричинені у відношенні до подій 5 жовтня 2014 року.
Із долученою стороною захисту відповіддю КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №2» від 4 березня 2015 року №109 на запит адвоката вбачається, що ОСОБА_8 о 03 годині 30 хвилин 3 жовтня 2014 року був доставлений до закладу у стані психомоторного збудження, виявляв агресію до оточуючих, підтверджував суїцидальні наміри. Після надання седативних лікарських засобів ОСОБА_8 був вписаний із закладу о 14 годині 00 хвилин цієї ж доби з діагнозом: гострий розлад адаптації з суїцидальною спробою, який розрішився. Дана письмова відповідь не містить будь-яких даних про можливе виявлення у доставленої особи тілесних ушкоджень.
Згідно з витягами із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 5 та 31 жовтня 2014 року, а також постанови керівника органу досудового розслідування від 5 жовтня 2014 року повноважними слідчими в кримінальному провадженні №0005003 були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Відповідно до змісту складеного о 23 годині 00 хвилин 5 жовтня 2016 року слідчим ОСОБА_16 в присутності захисника ОСОБА_19 протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 було фактично затримано о 18 годині 30 хвилин, як особу, що застали під час вчинення грабежу (ч.2 ст.186 КК України). При цьому затриманий лише повідомив, що вважає затримання незаконним, будь яких скарг на можливі інші, конкретизовані неправомірні дії з боку співробітників органу внутрішніх справ чи інших осіб, не заявив.
Згідно акту огляду на наявність тілесних пошкоджень від 5 жовтня 2014 року, складеного о/у ОСОБА_15 в присутності свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , у ОСОБА_8 виявлено множинні гематоми на голові, синець під правим та лівим оком, садна на колінах та обличчі. Як пояснив останній тілесні ушкодження він отримав при затриманні. Даний акт підписано особисто ОСОБА_8 , у якого зауваження до змісту даного акту були відсутніми.
Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 6 жовтня 2014 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і при цьому останній чи його захисник слідчому судді про можливе неправомірне застосування до підозрюваного насильства з боку співробітників міліції не заявляли.
Відповідно до письмового повідомлення Одеського слідчого ізолятору від 24 березня 2015 року №5/12-5441 ув`язнений ОСОБА_8 прибув до установи 7 жовтня 2014 року, де його було оглянуто та виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми правого стегна, саден обличчя, в області правого ока, в області лівого плеча. Надана довідка КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» б/н від 6 жовтня 2014 року про огляд терапевтом. На підставі огляду та довідки встановлено діагноз: соматично здоровий.
Як вбачається з висновку проведеного 14 листопада 2014 року інспектором СКЗ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_22 службового розслідування виявлені у затриманого ОСОБА_8 тілесні ушкодження були ним отримані внаслідок бігу та наступного падіння з висоти власного зросту при його затриманні 5 жовтня 2016 року. Будь-яких доказів про спричинення ушкоджень з вини співробітників правоохоронного орану не здобуто.
Відповідно до письмового повідомлення Управління внутрішньої безпеки в Одеській області ДВБ НП України від 3 серпня 2016 року №770 вих/42-15/01-16 розглядом звернення суду щодо отриманих під час судового засідання показань обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 об`єктивних даних, які б вказували на наявність у діях працівників на той час Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ознак порушення чинного законодавства України, не отримано.
Як вбачається з постанови слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_23 від 5 березня 2015 року кримінальне провадження №0000553, розпочате 17 листопада 2014 року за заявою ОСОБА_13 про вимагання в неї неправомірної вигоди співробітниками Суворовського РВ ОМУ ГУМВ України в Одеській області за позитивне вирішення питання про призначення у майбутньому м`якого покарання її сину, ОСОБА_8 , за попередньою правовою кваліфікацією ч.3 ст.368 КК України, - закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Аналізуючи сукупність вищезазначених доказів слід визнати, що потерпіла ОСОБА_6 під час досудового розслідування та безпосередньо в суді прямо вказала на ОСОБА_8 як на особу, яка її пограбувала, із застосуванням фізичного насильства. Всі інші допитані в суді свідки, за виключенням матері ОСОБА_8 , також стверджують, що того було затримано пересічними громадянами до фактичного прибуття наряду міліції та доставлено 5 жовтня 2014 року до органу внутрішніх справ виключно у зв`язку із пограбуванням потерпілої, а не у зв`язку з якимись провокаційними діями щодо затриманого.

Окрім того, незаінтересований свідок ОСОБА_9 прямо спростовує показання ОСОБА_8 про нібито не перебування того в парадній будинку за місцем проживання потерпілої, та навпаки показує, що бачив, як той вибіг із парадної з ланцюжком в руці, а також про те, що свідок, реагуючи на крики про допомогу, особисто наздогнав обвинуваченого, збив його з ніг, навалився на того, від чого відбулося падіння чоловіків на землю.

Ці показання свідка ОСОБА_9 , в сукупності із:

- показаннями потерпілої та інших свідків про перебування очевидців з числа інших місцевих мешканців, які фактично утримували ОСОБА_8 на місці події до прибуття співробітників міліції;

- відсутністю первинних скарг ОСОБА_8 та його захисника на можливе застосування до затриманого насильства з боку правоохоронців в протоколах затримання, огляду, постанові слідчого судді під час застосування запобіжного заходу тощо;

- відсутністю даних про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 при надходженні до психіатричної лікувальної установи за декілька днів до затримання, з одночасними ознаками його власної агресивної поведінки;

- змістом матеріалів проведеного службового розслідування;

- а також тією обставиною, що наряд патруля «Зеніт 46» був спрямований до місця події черговим органу внутрішніх справ лише після отримання телефонного повідомлення про вже відбувшийся факт затримання ОСОБА_8 місцевими мешканцями у зв`язку з пограбуванням потерпілої;

дозволяють суду дійти висновку, який цілком узгоджується з вищенаведеними доказами та міркуваннями, що виявлені у ОСОБА_8 після затримання тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_9 , іншими очевидцями події з числа сусідів потерпілої, а також самим затриманим, який, щойно вчинивши активні насильницькі дії та будучи схильним до прояву агресивної поведінки, відразу ж після затримання «на гарячому», всупереч очевидному, категорично не визнавав своє причетності до вчиненого.

В питанні ж непослідовності окремих частин показань потерпілої ОСОБА_6 під час досудового слідства та в суді, існування окремих неузгодженостей в показаннях інших свідків, слід визнати, що вони цілому істотно не впливають на правдивість отриманих безпосередньо в суді показань, та пояснюються тим, що з моменту настання події пройшов тривалий час, а відтак, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 об`єктивно не можуть пам`ятати до дрібниць всіх обставин розглядуваного злочину.

Суд також не знаходить підстав для визнання в якості неналежного чи недопустимого доказу протоколу огляду місця події, оскільки до обов`язків понятих не віднесено безпосереднє відшукання предметів злочинного посягання. При цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в суді підтвердили свою присутність в місці проведення даної слідчої дії, факт виявлення в результаті пошуків кулону, а також ознайомлення з відповідним протоколом, його підписання. Окрім того, не зазначення в протоколі слідчим повного найменування займаної посади та ім`я по-батькові, на думку суду, хоча формально і не відповідає вимогам ч.3 ст.104 КПК України, проте, за своєю сутністю є малозначним недоліком, що не спричинює негативних наслідків щодо такого доказу.

З урахуванням викладеного суд критично ставиться до невизнавальних показань обвинуваченого та вважає їх формою захисту від пред`явленого обвинувачення, що спрямована бажанням уникнути відповідальності за вчинене.

Також доводи свідка ОСОБА_13 в частині можливої непричетності її сина до інкримінованого тому злочину, суд розцінює як голослівними.
Враховуючи вищезазначене суд вважає доведеним, що ОСОБА_8 , будучи судимим за ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, перебуваючи близько 17 години 30 хвилин 5 жовтня 2014 року в парадній будинку АДРЕСА_3 , наніс декілька ударів рукою в обличчя ОСОБА_6 , після чого шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої золоті ланцюжок та кулон у вигляді «Божої Матері», загальною вартістю 7000 грн., та вибіг з цими речами із парадної. Застосованим насильством ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження. Отримавши реальну першочергову можливість розпорядитися викраденими речами, а також з`ясувавши факт його переслідування іншими особами, ОСОБА_8 викинув ювелірні прикраси, після чого був затриманим свідком ОСОБА_9 біля вищезазначеного будинку.

Зазначені дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
При призначенні покарання, з урахуванням змісту фактично пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, суд констатує про відсутність жодної із обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене тому покарання.

Окрім того, при призначенні покарання суд враховує отримані дані про перебування на утриманні ОСОБА_8 неповнолітньої дитини та непрацездатної матері, яка має невиліковні захворювання, відсутність від потерпілої будь-яких позовних вимог.

Водночас, невизнання обвинуваченим своєї вини, відсутність будь-якого каяття, а також факт його ув`язнення в іншому кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні злочину аналогічної спрямованості під час застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, свідчить про небажання ОСОБА_8 дотримуватися правил суспільного життя, що унеможливлює застосування до нього за вчинення розглядуваного в даному судовому засіданні злочину положень ст.ст.69,75,76 КК України, та обумовлює призначення йому реального покарання у виді позбавлення волі.

Долю долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

На час ухвалення вироку до ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні не було застосовано жодного запобіжного заходу. Оскільки він є ув`язненим в іншому кримінальному провадженні, то в даний час відсутня необхідність застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.374,474-475 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 10 (десять) місяців.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 5 жовтня 2014 року до 17 червня 2015 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили долучений до матеріалів судового провадження в якості речового доказу кулон «Божої Матері» - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_8 в той же строк з дня отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1