Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/193/17
Провадження по справі № 1-кп/281/34/17
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
18 травня 2017 року смт Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
06.04.2017 до Лугинського районного суду Житомирської області з Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Лугинському районному суду Житомирської області, підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України: в ньому містяться суттєві протиріччя щодо викладення формулювання обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_5 ; обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 складений в.о. начальника СВ Лугинського ВП ОСОБА_7 , проте, підписаний слідчим ОСОБА_8 ; реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам Закону, оскільки в ньому не відображенні повні відомості про прийнятті слідчим процесуальні рішення і вчинення дій; обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, а викладенні лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування; обвинувальний акт був вручений ОСОБА_5 не уповноваженим прокурором а слідчим, що є порушенням ст. 293 КПК України; відсутні докази того, що ОСОБА_5 була вручена копія обвинувального акту, розписка про його вручення підписана іншою особою; обвинувальний акт не набув статусу офіційного документу за відсутності печатки установи, яка його затвердила.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, ст. 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 291 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, згідно викладеній кваліфікації дії - за ознаками вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Проте формулювання обвинувачення ОСОБА_5 в цій частині взагалі не містить викладення обставин, які саме конкретні дії вчинив останній, які утворюють вчинений ним закінчений злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України. Одночасно у формулюванні обвинувачення зазначено, що обвинувачений «… ОСОБА_5 взяв з прилавку 0,5 горілки «Прайм», тобто незаконно заволодів…», що свідчить про суттєве протиріччя кваліфікації дій ОСОБА_5 про відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Тобто обвинувачення ОСОБА_5 в розумінні ст. 3 КПК України як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, передбаченому КПК України, - фактично не викладене.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особа, яку звинувачують у скоєнні злочину, виходячи із загального принципу, основаного на понятті справедливого судового розгляду, повинна бути присутньою на слуханнях у суді першої інстанції. Зокрема, при розгляді справи «Претто та інші проти Італії» Європейський суд констатував, що «публічний характер судочинства, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, захищає сторони від таємного здійснення правосуддя поза контролем з боку громадськості; він служить одним зі способів забезпечення довіри до судів. Забезпечуючи прозорість правосуддя, він сприяє досягненню цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, а саме - справедливості досудового розгляду, гарантія якого є одним з основних принципів усякого демократичного суспільства в розумінні Конвенції».
За таких умов, вищевикладене свідчить про порушення вимог КПК України та безпосередньо ст. 291 цього Кодексу, у рамках даного кримінального провадження, а тому з цих підстав обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підлягають поверненню прокурору, як такі, що не відповідають вимогам закону для виконання вимог закону.
За таких обставин, а також беручи до уваги лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду і підлягає поверненню прокурору як таке, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.
Невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України не перешкоджає судовому розгляду та не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Керуючись ст. ст. 291, 314-315, КПК України, суд
Клопотання захисника ОСОБА_6 - задоволити.
Зобов`язати прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області усунути виявлені недоліки протягом семи діб з моменту вступу ухвали в законну силу.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1