23.05.2017 Справа № 756/1620/17
Унікальний № 756/1620/17
Порядковий № 1-кп/756/383/17
В И Р О К
Іменем України
23 травня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.12.2003 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 15.08.2005 року з Божковської ВК в Полтавській області № 16 на не відбутий термін покарання 1 рік 8 місяців 2 дня;

- 27.04.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (штраф не сплачено),

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

12 січня 2017 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_3 прибув до гіпермаркету «Ашан» за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери 15-А, де, проходячи по торгівельному залу, у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», код ЄДРПОУ № 35442481.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи повторно таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, перебуваючи у торгівельному залі гіпермаркету «Ашан», що за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери 15-А, з полиці стелажу взяв наступний товар: масло вершкове «Valio», вагою 500 г - дві одиниці, загальною вартістю без ПДВ 219 грн. 32 коп., «Norven» сьомга слабо солена, вагою 180 г 2 одиниці, загальною вартістю без ПДВ 239 грн. 47 коп., «Nutella» в банці вагою 630 г - 1 одиницю, вартістю без ПДВ 112 грн. 04 коп., зубну пасту «BLACKWOOP» - 1 одиницю, вартістю без ПДВ - 78 грн. 30 коп., в подальшому частину даного товару сховав до кишень куртки, в яку він був одягнутий, а іншу частину сховав до сумки, яка була при ньому та направився до виходу з вищевказаного гіпермаркету, маючи намір винести його за межі, не розрахувавшись.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважав необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжки), останній з вказаним товаром, який він сховав до кишень куртки, в яку був одягнутий, та іншу частину сховав до своєї сумки, направився до каси, де розрахувався за товар, який знаходився в кошику гіпермаркету на суму 165 грн. 75 коп., вийшов за лінію каси гіпермаркету «Ашан» та направився до виходу з нього, однак, свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітником охорони гіпермаркету «Ашан».

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_3 міг спричинити ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», код ЄДРПОУ № 35442481, майнову шкоду на загальну суму 649 грн. 13 коп. (вартість товару без ПДВ).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини вказані вище. Він показав, що 12.01.2017 року близько 12 год. 30 хв. під час перебування в гіпермаркеті «Ашан» за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери 15-А, у нього раптово виник умисел, направлений на крадіжку деяких продуктів харчування з вказаного гіпермаркету, оскільки наявних у нього коштів було недостатньо для того, щоб він міг купити той товар, який хотів. Саме тому, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, він з полиць взяв дві пачки масла вершкового «Valio» вагою по 500 г кожна, два шматка сьомги, одну банку «Nutella» та одну зубну пасту, сховавши вказаний товар до кишень своєї куртки та до сумки, яка була при ньому, не маючи наміру розраховуватися на касі за цей товар. Вищезазначену вартість (без ПДВ) масла вершкового, сьомги, «Nutella» та зубної пасти, які він намагався вкрасти, ОСОБА_3 не оспорює, як не оспорює і загальну вартість цього товару у сумі 649 грн. 13 коп. ОСОБА_3 , крім того, показав, що він в кошик гіпермаркету поклав ще і інший товар на суму 165 грн. 75 коп., за який мав намір розрахуватися. Після цього він підійшов до каси, розрахувався за товар, який знаходився у нього в кошику, вийшов за лінію кас та попрямував до виходу з гіпермаркету, маючи намір таким чином завершити крадіжку вершкового масла, сьомги, «Nutella» та зубної пасти, винісши цей товар за межі гіпермаркету, не розрахувавшись. Однак, свій злочинний умисел до кінця він не довів тому, що був затриманий співробітником охорони гіпермаркету «Ашан», який запропонував йому пройти до спеціального службового приміщення охорони та викласти весь наявний в нього товар. Таким чином товар, який він намагався викрасти, в нього було виявлено та вилучено, а у подальшому було повернуто власнику.

Про вчинене ОСОБА_3 шкодує, запевняє, що у подальшому він більше ніколи не крастиме, знайшов роботу, просить його суворо не карати. Щодо кваліфікуючої ознаки повторності, яка йому інкримінована через не зняту та не погашену судимість за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2011 року, то обвинувачений стверджує, що штраф у розмірі 850 грн. він колись сплачував, проте, не може цього підтвердити документально, тому посилається на лист Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, відповідно до якого відкритих виконавчих проваджень стосовно стягнення з нього будь-яких штрафів на виконанні у Відділі не перебуває. Якщо треба, то ОСОБА_3 готовий наразі навіть повторно сплатити штраф, призначений йому у виді кримінального покарання за попереднім вироком.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За викладених вище обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Кваліфікуюча ознака повторності у даному випадку дійсно має місце, оскільки відповідно до інформації Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року даних про виконання вироку цього суду від 27.04.2011 року, ухваленого відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 185 КК України не надходило, тобто доказів про сплату ОСОБА_3 призначеного за цим вироком штрафу - немає.

Відповідно до п. 5 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. ОСОБА_3 покарання, призначене йому вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2011 року, не відбув, що і тягне за собою застосування кваліфікуючої ознаки повторності при кваліфікації вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності зі ст.ст. 65-68 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується формально позитивно, відповідно до медичних довідок він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має дітей, раніше був двічі судимий за вчинення аналогічних умисних злочинів проти власності.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений злочин покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи те, що обвинувачений після постановлення щодо нього вироку Дніпровським районним судом м. Києва від 27.04.2011 року і до повного відбуття призначеного вказаним вироком покарання у виді штрафу вчинив новий злочин, то суд відповідно до правил ч. 1 ст. 71 КК України призначає остаточне покарання за сукупністю вироків, тобто до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднує не відбуте покарання за попереднім вироком у виді штрафу, який не підлягає складанню з іншими видами покарань і виконується самостійно.

При цьому, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, а також наявність невиконаного попереднього вироку суд дійшов до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

Цивільний позов не пред`являвся. Судові витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

З метою забезпечення виконання вироку до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків та до покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, повністю приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2011 року у виді штрафу, остаточно визначивши покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України частину основного покарання, призначеного за сукупністю вироків, у виді штрафу - виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 23 травня 2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з дня вручення їй копії вироку у той же строк.

Суддя ОСОБА_1