Справа № 183/7864/15
№ 1-кп/183/54/17
В И Р О К
іменем України
02 березня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жоравка Яготинського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.04.2016 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, -

в с т а н о в и в :
13.03.2015 року наказом № 64 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду номера обслуги 3 розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї 3 парашутно-десантного батальону військової частини НОМЕР_1 . Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний сурово дотримуватись у своїй службовій діяльності законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку та сумлінно і чесно виконувати обов`язки.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні з 20.01.2015 року діє особливий період.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 року №194-VIII, який набув чинності 05.03.2015 року, до статей 402 - 405, 407 - 411, 413, 418 - 421, 425, 426, 428, 435 КК України було внесено зміни, які посилюють відповідальність за вчинення вказаних військових злочинів в умовах особливого періоду.

16 травня 2015 року за старшим солдатом ОСОБА_4 закріплено зброю автомат АКС-74 НОМЕР_2 . Відповідно до ст. 148 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України «усі описи, що знаходяться в кімнаті для зберігання зброї, у ставницях, шафах і ящиках, підписуються командиром роти. Автомати, карабіни, гвинтівки, кулемети й ручні гранатомети, а також запасні стволи до кулеметів, багнети зберігаються у ставницях, боєприпаси до зброї в металевих замкнених шафах або ящиках. Особиста зброя офіцерів і прапорщиків управління частини зберігається у чергового військової частини в металевій замкненій шафі. Особиста зброя офіцерів та прапорщиків батальону і патрони до неї зберігаються у чергового частини в металевій замкненій шафі разом з пістолетами офіцерів і прапорщиків штабу, але в окремому металевому замкненому ящику. Пістолети солдатів і сержантів підрозділу зберігаються у металевому замкненому, запечатаному ящику на складі частини та видаються в установленому командиром військової частини порядку».

Так, 06 листопада 2015 року старший солдат ОСОБА_4 прибувши із зони проведення антитерористичної операції разом із ввіреною йому для службового користування зброєю автоматом АКС-74У № НОМЕР_3 , зброю до кімнати зберігання зброї не здав, а залишив її на матраці ліжка у спальному приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , тобто у непристосованому для зберігання зброї місці. Того ж дня, близько 12.00 години старшим солдатом ОСОБА_4 була виявлена відсутність ввіреної йому для службового користування зброї.

Таким чином, 06 листопада 2015 року близько 12 годин 00 хвилин старший солдат ОСОБА_4 втратив ввірену йому для службового користування зброю автомат АКС-74У № НОМЕР_3 внаслідок порушення правил її зберігання. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 413 КК України, як втрата ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Показав, що на початку листопада 2015 року, точної дати не пам`ятає, прибувши до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 із зони проведення антитерористичної операції, свою зброю автомат АКС-74У до кімнати зберігання не здав, а залишив її на матраці ліжка у кімнаті відпочинку казарми, в ній знаходились ще двоє військовослужбовців. Через деякий час повернувшись до цієї кімнати він виявив відсутність своєї зброї і доповів про це командуванню. Згодом, після проведення розшукових заходів у військовій частині, його зброя була розшукана, як йому стало відомо її викрали інші військовослужбовці. В скоєному щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 413 КК України як втрата ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, раніше судимий, перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить. Між тим, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При цьому, у зв`язку із тим, що вказаний злочин було вчинено ОСОБА_4 до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання слід призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 року за ч. 4 ст. 407 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення лише в порядку та з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1