Справа №1-9-95/10 02.09.2010 02.09.2010 02.09.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-528/10 Головуючий у 1-й інстанції: Чебанова-Губарєва Н.В.
Категорія: ст.286 ч.2 КК України Доповідач: Царюк В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого - Царюка В.В.

суддів : Івченко О.М., Войтовського С.А.

при секретарі : Захарченко О.В.

за участю прокурора Максимишина О.Л., засудженого ОСОБА_1, його захисника - ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4

02 вересня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.06.2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_3,-

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14810 грн., моральної 50000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертиз на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області в сумі 3914 грн. 12 коп..

За вироком суду, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 30.03.2009 року приблизно о 16 годині 22 хвилини, у світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, задня вісь якого, в порушення п. 31.4.5. «г» Правил дорожнього руху України, була укомплектована різними шинами з різним малюнком протектору, маючи на меті повернути на ліво, рухався у четвертому ряду по пр. Леніна зі сторони вул. Декабристів в напрямку вул. Радянська в м. Миколаєві, зі швидкістю 40-50 км/г.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районні примикання вул. Лягіна до пр. Леніна, де у цей час у заторі, в трьох рядах праворуч від смуги руху ОСОБА_1 зупинились транспортні засоби, водій ОСОБА_1 в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, огляд якого був для нього обмежений транспортними засобами у в звязку із затором, не знизив безпосередньо перед пішохідним переходом швидкості руху свого транспортного засобу аж до повної зупинки, виїхав на пішохідний перехід де правою передньою частиною свого автомобіля скоїв наїзд на ОСОБА_5, яка переходила дорогу з права на ліво по ходу його руху. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень загинула.

В апеляції представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 просить скасувати вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.06.2010 року та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років та задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 в повному обсязі.

Вважає зазначений вирок незаконним та таким що підлягає скасуванню, оскільки на думку апелянта, вирок був постановлений з порушенням кримінально-процесуального законодавства.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині призначеного ОСОБА_1 покарання, ОСОБА_4 зазначив, що суд, не врахував ті обставини, що ОСОБА_1 за час більше як рік з дня ДТП відшкодував потерпілому лише незначну суму в розмірі 6000 грн. і фактично визнав її достатньою, не визнав себе винним в повному обсязі та не розкаявся у скоєному в звязку з чим, на думку апелянта, ОСОБА_1 заслуговує на більш суворе покарані ніж призначене.

Також апелянт не згоден з вироком суду в части розвязання судом, заявленого потерпілим ОСОБА_3, цивільного позову, так як вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги повне визнання засудженим цивільного позову, а також з незрозумілих, потерпілій стороні, причин стягнув відшкодування взагалі не в тій мірі та не з тих осіб, як це було заявлено у позові.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який не погодився з апеляцією представника потерпілого та вважав, що викладені у апеляції факти не відповідають дійсності, потерпілого та його представника, які підтримали апеляцію, захисника ОСОБА_2, який вважав, що апеляція не підлягає задоволенню, думку прокурора, який вважав, що апеляція підлягає задоволенню лише в частині призначеного засудженому покарання, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла слідуючого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за обставин, викладених у вироку, повністю підтверджується наведеними у вироку доказами і фактично ніким з учасників процесу не оспорюється. Як вбачається з протоколу судового засідання, змісту вироку та пояснень ОСОБА_1 в апеляційному суді він свою вину у вчиненні злочину повністю визнав та частково відшкодував спричинені потерпілому матеріальні збитки. Саме з урахуванням цих обставин, а також даних про особу ОСОБА_1, який раніше не судимий, характеризується позитивно, суд призначив йому покарання майже у мінімальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України. Посилання апелянта на те, що таке покарання засудженому є надмірно мяким, на думку колегії суддів, є безпідставними. При розгляді справи обставин, які б обтяжували відповідальність засудженого - не встановлено. Посилання апелянта на те, що суд не врахував при призначенні ОСОБА_1 таку обтяжуючу його відповідальність обставину як настання тяжких наслідків від злочину, також , на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки така обтяжуюча обставина як настання смерті особи у результаті вчинення злочину передбачена у диспозиції ч.2 ст.286 КК України. Двічі така обставина врахована бути не може. А з урахуванням відсутності обтяжуючих відповідальність засудженого обставин та наявності де-кількох помякшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене йому судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст..65-67 КК України.

Що стосується розвязання питань, повязаних з цивільним позовом, то і в цій частині, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийняв законне і вірне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу судового засідання, потерпілим до засудженого був заявлений позов у сумі 20 810 грн- матеріальних збитків та 150 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. З урахуванням частково відшкодованої шкоди в сумі 6 000 грн. суд постановив стягнути з засудженого на користь потерпілого 14 810 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і, таким чином повністю задовольнив позов потерпілого в цій частині, а також постановив стягнути з засудженого на користь потерпілого 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, чим частково задовольнив позовні вимоги потерпілого в цій частині. Таке рішення суду, на думку колегії суддів, відповідає вимогам закону і судової практики. Що стосується заявленого позову від імені потерпілого до страхової компанії, то цей позов в рамках даної кримінальної справи розглядатись не міг і, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не розглядався, оскільки такий позов знаходиться у площині цивільно-правових відносин потерпілого зі страховою компанією і повинен розглядатись окремо у порядку цивільного судочинства. Твердження апелянта про те, що до засудженого позов по кримінальній справі потерпілим не заявлявся - не відповідає дійсності і матеріалам справи.

Колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим і підстав для його зміни або скасування - не вбачається, а посилання апелянта на незаконність цього вироку - є голослівними. За таких обставин, підстав для задоволення апеляціє - немає.

Керуючись ст..ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.06.2010 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін, а апеляцію представника потерпілого на цей вирок - залишити без задоволення.

Головуючий :

Судді :