Справа № 183/3687/16
№ 1-кп/183/133/17
В И Р О К
іменем України
19 липня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №№ 000076, 0000132 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 405, ч.2 ст. 406 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України з середньою технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України,-

в с т а н о в и в:
26 березня 2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 44 (старшого лейтенанта ОСОБА_7 було зараховано до списків особового складу військової частини п/п НОМЕР_2 та призначено на посаду заступника командира групи матеріального забезпечення.

11 квітня 2016 року наказом командира військової частини п/п НОМЕР_3 солдати строкової служби ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зараховані до списків особового складу військової частини на посади водіїв взводу матеріального забезпечення групи матеріального забезпечення.

Таким чином, станом на 19 квітня 2016 року солдати строкової служби ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у відносинах підлеглості відносно старшого лейтенанта ОСОБА_7 , як до старшого начальника за військовим званням.

Відповідно до вимог ст.ст. 28-33, 35, 38, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший лейтенант ОСОБА_7 , будучи молодшим офіцером, тобто прямим начальником по відношенню до прапорщиків, сержантів, старшин і солдатів, базуючись на принципі єдиноначальності, зобов`язаний беззастережно припиняти будь-які прояви порушення військової дисципліни, громадського порядку або форми одягу, які можуть заплямувати честь та гідність військової служби в цілому, за допомогою віддачі прямого, чітко сформульованого наказу одному або групі військовослужбовців, який не суперечить чинному законодавству та контролювати його виконання.

В свою чергу, солдати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцями, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 24, 28-31, 35, 49, 50, 56, 57, 127-130, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язані суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статуту Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, постійно бути зразком високої культури, скромності та витримки, берегти військову честь, захищати і поважати гідність інших людей, дотримуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання, дотримуватись встановленого порядку несення військової форми одягу, з повагою ставитись до співслужбовців, у спілкуванні з військовослужбовцями дотримуватись військової ввічливості та не допускати ганебних вчинків, беззастережно виконувати накази начальників та старших за військовим званням військовослужбовців, а також зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, а у відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

19 квітня 2016 року приблизно о 03.00 годині солдати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи у казарменому приміщенні 2 поверху військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, гучно почали спілкуватися один з одним, використовуючи нецензурну лайку, заважаючи іншим військовослужбовцям відпочивати, чим порушили розпорядок дня.

В цей час до них підійшов старший лейтенант ОСОБА_7 , який на правах прямого начальника, зробив зауваження та надав усний наказ припинити порушувати військову дисципліну, висловлюватися нецензурною лайкою, що принижує авторитет військовослужбовців, а також наказав виконати вимоги розпорядку дня та надати іншим військовослужбовцям можливість для відпочинку.

Не дивлячись на законні вимоги старшого лейтенанта ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, будучи невдоволеним діями старшого лейтенанта ОСОБА_7 , наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого в області носа, внаслідок чого у потерпілого пішла кров з носа. Далі, солдат ОСОБА_5 долучився до злочинних дій свого співслужбовця та наніс удар кулаком правої руки у ліву скроню потерплого ОСОБА_7 , після чого наніс ще декілька ударів руками по різним частинам голови та тіла потерпілого, а потім декілька штовхаючих ударів в область тулуба потерпілого. ОСОБА_7 почав залишати місце події, однак ОСОБА_5 наздогнав його в приміщенні канцелярії роти, схопив лівою долонею за шию потерпілого, притиснувши його до стіни та утримуючи нетривалий час, після чого наніс один удар в область лівої брови ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_5 продовжив наносити потерпілому удари кулаком у різні частини голови та тіла, надаючи можливість ОСОБА_6 також наносити удари ОСОБА_7 по різним частинам тіла та голови.

Далі, ОСОБА_6 наніс два бокових удари кулаком правої руки у праву вилицю потерпілого, а в подальшому ще декілька ударів руками у різні частини голови та тіла ОСОБА_7 , та декілька штовхаючих ударів в область тулуба потерпілого.

В подальшому, наздоганяючи потерпілого, в приміщенні канцелярії роти, ОСОБА_6 , схопивши рукою за верхню передню частину футболки потерпілого, притиснув та утримував останнього біля стіни, наносячи йому удари кулаком по різним частинам голови та тіла, та надаючи можливість ОСОБА_5 наносити також удари по різним частинам тіла та голови потерпілого ОСОБА_7 .

Злочинні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відносно старшого лейтенанта ОСОБА_7 були припинені активними діями солдата ОСОБА_8 .

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою, підшкірної гематоми лівої надбрівної дуги, саден на спинці носу та передньої поверхні шиї, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Крім того, ОСОБА_5 проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 разом з солдатами більш пізнього призову ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

У відповідності до положень ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначені солдати та ОСОБА_5 у відносинах підлеглості не перебували, є рівними за посадами та званнями.

Виконуючи обов`язки по службі, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 9, 11, 28, 30, 32, 49, 50. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись правил військової ввічливості, бути зразком високої культури, берегти військову честь, захищати свою і поважати чужу гідність, не допускати негідних дій самому, і утримувати від здійснення цих дій інших військовослужбовців, сприяти командуванню у підтриманні порядку і дисципліни.

Між тим, діючи всупереч вимог Статутів, ОСОБА_5 28 червня 2016 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись на 2 поверсі казарменого приміщення № НОМЕР_4 військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яке розташоване в АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою продемонструвати свою уявну перевагу над військовослужбовцями молодшого призову, віддав наказ вишикуватися військовослужбовцям 2 зведеної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які проводили вільний час на власний розсуд, на центральному проході 2 поверху казарменого приміщення. Після виконання військовослужбовцями 2 зведеної роти зазначеного наказу, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою продемонструвати свою уявну перевагу над військовослужбовцями молодшого призову, наніс солдату ОСОБА_20 не менше 20 ударів кулаком правої руки по тулубу, що завдало останньому сильний фізичний біль та моральні страждання. Не припиняючи своїх протиправних дій, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою продемонструвати свою уявну перевагу над військовослужбовцями молодшого призову, наніс солдатам, які знаходилися у строю ОСОБА_9 , ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 кожному не менше, ніж по одному удару кулаком правої руки по тулубу в область грудної клітини, чим заподіяв останнім сильний фізичний біль та моральні страждання, а ОСОБА_19 тілесні ушкодження у виді синця на передній поверхні грудної клітини, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, ОСОБА_18 тілесні ушкодження у виді садна на спині, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 405, ч.2 ст. 406 КК України, надав показання про те, що обидва злочини вчинені ним після вживання алкогольних напоїв. 19 квітня 2016 року вночі, він проходячи строкову службу, голосно лаявся в казармі, потерпілий ОСОБА_7 , будучи безпосереднім начальником, зробив їм зауваження, вони не виконали законні вимоги свого безпосереднього начальника, нанесли йому тілесні ушкодження, у скоєному обвинувачений кається, публічно попросив вибачення у свого прямого начальника, запевнив суд про своє бажання виправлення, а також про те, що подібних ситуацій з ним в майбутньому не відбудеться. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 надав показання про те, що в червні 2016 року вечері дійсно віддав наказ шикування солдатам більш пізнього призову, та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння наніс їм побої, потім вони налагодили свої стосунки, перед потерпілими він вибачався.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України, обставини вчиненого кримінального правопорушення ним не оспорювалися, обвинувачений надав показання про те, що дійсно 19.04.2016 року в нічний час він після розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_5 голосно розмовляли в казармі, старший лейтенант ОСОБА_7 зробив їм зауваження, однак він не виконав законні вимоги свого безпосереднього начальника, а навпаки наніс йому удар кулаком в обличчя, після цього вони разом з ОСОБА_5 вдвох наносили йому тілесні ушкодження, виштовхали в канцелярію, їх дії припинив солдат ОСОБА_25 .

Суд, дослідивши докази, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає встановленою вину обвинувачених, доведеною і підтвердженою доказами обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив та сприймав під час судового розгляду, а саме:

по епізоду від 19.04.2016 року:

-допитаний в режимі відеоконференцзв`язку потерпілий ОСОБА_7 надав показання про те, що у званні старшого лейтенанта станом на квітень 2016 року проходив військову службу у військовій частини польова пошта НОМЕР_2 на посаді заступника командира групи матеріального забезпечення, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у його безпосередній підлеглості. 19 квітня 2016 року вночі він почув галас та нецензурну лайку в казарменому приміщенні. Коли зайшов до казарменого приміщення, то побачив обвинувачених, які перебували у стані алкогольного сп`яніння, він їм зробив зауваження, надав усний наказ припинити порушувати розпорядок дня та надати можливість відпочинку іншим військовослужбовцям. Між тим, на його зауваження та наказ обвинувачені не відреагували, ОСОБА_6 підійшов до нього, наніс один удар кулаком в обличчя, після чого йому було нанесено численні тілесні ушкодження, він намагався уникнути конфлікту та побиття, намагався втекти, однак обвинувачені його наздогнали, продовжили наносити тілесні ушкодження по різним частина тіла. Неправомірні дії обвинувачених припинив солдат ОСОБА_25 , після чого про випадок він повідомив компетентні органи та пройшов судово-медичне дослідження, в ході якого на його тілі виявлені легкі тілесні ушкодження;

-рапорт командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 на ім`я військового прокурора Дніпропетровського гарнізону про спричинення солдатами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 насильницьких дій по відношенню до старшого лейтенанта ОСОБА_7 ;

-висновок судово-медичної експертизи № 1782е , у відповідності до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою, підшкірної гематоми лівої надбрівної дуги, саднин спинки носу та передньої поверхні шиї, які виникли від дії тупого твердого предмету, виникли незадовго до надходження його до медичної установи, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Судом були досліджені матеріали кримінального провадження, які встановлюють підлеглість обвинувачених по відношенню до потерпілого, а саме:

-матеріали, що підтверджують статус військовослужбовців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 : витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 11.04.2016 року № 100 про зарахування солдата ОСОБА_5 та ОСОБА_5 до писків особового складу частини та призначення на посаду водіїв взводу матеріального забезпечення групи матеріального забезпечення;

-матеріали, що підтверджують статус молодшого офіцера ОСОБА_7 , а саме витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 94 (по стройовій частині) про зарахування до списків особового складу військової частини та призначення на посаду заступника командира групи матеріально-технічного забезпечення.

по епізоду від 28.06.2016 року:

-повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 про самостійне виявлення нестатутних взаємовідносин солдата ОСОБА_5 з солдатами ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 ;

-висновок судово-медичної експертизи № 675/Е від 08.08.2016 року, у відповідності до якого виявлені у ОСОБА_18 тілесні ушкодження у виді садна на спині відносяться до легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за давністю утворення відповідають даті події 28.06.2016 року;

-висновок судово-медичної експертизи № 674/Е від 08.08.2016 року, у відповідності до якого виявлені у ОСОБА_19 тілесні ушкодження у виді синця на передній поверхні грудної клітини відносяться до легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за давністю утворення відповідають даті події 28.06.2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати:

-по епізоду від 19.04.2016 року - за ч.4 ст. 405 КК України, як заподіяння тілесних ушкоджень начальнику, в зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене групою осіб;

-по епізоду від 28.06.2016 року за ч.2 ст. 406 КК України, як порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося в завданні побоїв, вчиненні іншого насильства, яке вчинене щодо кількох осіб та заподіяло легкі тілесні ушкодження.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.4 ст. 405 КК України, як заподіяння тілесних ушкоджень начальнику, в зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив ряд злочинів проти встановленого порядку несення військової служби, які законом віднесено категорії тяжких.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується негативно, однак позитивно характеризується за місцем навчання.

Обставиною, що обтяжує покарання, визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання визнаються щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, і публічне вибачення перед потерпілим.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини з самого початку досудового розслідування, висловленням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, характер скоєного злочину та його наслідки, особа винного, його ставлення до скоєного, в даному випадку, дозволяють суду застосувати ст.75 КК України.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, саме такого покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.4 ст. 405 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, однак за станом здоров`я звільнений з військової служби, визнаний не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

За місцем проходження служби ОСОБА_6 характеризується негативно. Негативна характеристика здебільшого обґрунтована незнанням статутів Збройних сил України та проявами неповаги до командирів і старших за військовим званням, при цьому поставленні завдання ОСОБА_6 під час проходження служби виконував вчасно, у складних ситуаціях розсудливий та стриманий. Також суд враховує позитивну характеристику за місцем роботи.

Обставиною, що обтяжує покарання, визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання визнаються щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, і публічне вибачення перед потерпілим.

В даному випадку щире каяття обвинуваченого ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, свою поведінку ОСОБА_30 засуджує, визнавав свою провину з самого початку досудового розслідування та протягом всього судового розгляду, висловив бажання виправити ситуацію, що склалася, а також готовність підлягати кримінальній відповідальності.

Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, характер скоєного злочину та його наслідки, особа винного, його ставлення до скоєного, в даному випадку, дозволяють суду застосувати ст.75 КК України.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, саме такого покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.4 ст. 405 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 405, ч.2 ст. 406 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст. 405 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч.2 ст. 406 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого с.4 ст. 405 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1