Справа №705/7391/14-к
1-кп/705/203/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника адвоката ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
Підготовче судове засідання по вказаному кримінальному провадженню було призначено на 20 грудня 2016 року і були викликані учасники судового провадження, відомості про яких містились у обвинувальному акті, однак воно не відбулося у зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання прокурора. На адресу суду було надіслано лист електронною поштою про неможливість явки прокурорів в підготовче судове засідання, без надання підтверджуючих документів з приводу поважності причин неявки в судове засідання. Підготовче судове засідання було перепризначено на 11 січня 2017 року і на запит суду підтверджуючих документів з приводу поважності причин неявки в підготовче судове засідання 20 грудня 2016 року прокурора,- документів надано не було .
Судом було поставлено на обговорення питання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з тим, що органом досудового слідства не були виконані вимоги ухвал судів першої та апеляційної інстанції про повернення обвинувального акту з додатками прокурору у даному кримінальному провадженні та у зв`язку з невідповідністю даного обвинувального акту та додатків до нього вимогам КПК України та не долученням до обвинувального акту розписки обвинуваченого про отримання обвинувального акту з додатками.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказував на відсутність підстав для повернення обвинувального акту і вказував, що є підстави постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України. Одночасно в своїх поясненнях в суді він підтвердив, що обвинувальний акт надісланий до суду повністю ідентичний за змістом з тими обвинувальними актами , які перед цим надавались до суду по даному кримінальному провадженні і за результатом розгляду яких судом першої інстанції були постановлені ухвали про повернення обвинувального акту з додатками прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам чинного законодавства України, і вказані ухвали після апеляційного оскарження, були залишені в силі. Однак прокурор зазначив, що на думку сторони обвинувачення, - обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України і тому будь-яких дій для усунення недоліків ними не вживалось. Також він вказував, що в строки вказані в ухвалі суду вони намагалися ознайомити сторону захисту з матеріалами та вручити обвинувальний акт з додатками обвинуваченому і його захиснику ОСОБА_4 , однак розписки від них вони не отримали, тому до обвинувального акту долучені ксерокопії документів, які на думку сторони обвинувачення, підтверджують факт вручення обвинувального акту з додатками обвинуваченому та захиснику. З приводу того, що в обвинувальному акті вказано ще і іншого захисника, то прокурор пояснив, що це описка.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вказував на наявність підстав для повернення даного обвинувального акту прокурору в зв`язку невідповідністю даного обвинувального акту та додатків до нього вимогам КПК України, істотним порушенням його права на захист, не усуненням порушень, які були вказані в ухвалах судів при поверненні обвинувального акту прокурору. Також він вказував, що з даного приводу у нього підготовлене письмове клопотання з додатками в якому детально описано порушення на які він уже неодноразово звертав увагу до цього і порушення, які були допущені при спробі вручення йому і його захиснику обвинувального акту з додатками. Він також пояснив, що після повернення обвинувального акту на дооформлення його зміст не змінився і органи досудового слідства ігнорують вимоги, які були викладені в ухвалах судів, що виносились у даному кримінальному провадженні і є обов`язковими до виконання. Крім того , він вказував на необхідність встановлення того, що прокурор ОСОБА_3 навмисно не виконав 4 рішення суду, які набрали законної сили ( ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015 року та від 04.10.2016 року і ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року та від 10.11.2016 року) і недоліки не усунув; встановити відсутність в обвинувальному акті кінцевого пред`явленого обвинувачення ( а саме об`єкту злочину та суб`єктивної сторони); окремою ухвалою встановити порушення його права на захист і відповідно повернути обвинувальний акт прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України та істотно порушує його право на захист. В послідуючому ним було знято клопотання про винесення окремої ухвали, оскільки в його обгрунтування не було наведено відповідних положень КПК України із врахуванням компетенції суду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вказувала, що дійсно з врахуванням обставин, які мають місце у даному кримінальному провадженні, по якому обвинувальний акт уже неодноразово повертався прокурору на дооформлення і при цьому зі сторони прокуратури не вчиняється будь-яких дій на усунення порушень, вона вважає, що є підстави для повернення обвинувального акту з додатками прокурору, оскільки він оформлений з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства України. Також вона вказувала, що при спробі її вручити обвинувальний акт з додатками, в тому числі і примірник обвинуваченого, з боку слідчого, який діяв без відповідно належним чином документально підтверджених повноважень, мали місце неправомірні дії і фактично обвинувальний акт, ні її, ні обвинуваченому вручений не був і не відбулося відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 410 КК - підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Згідно з положеннями ст.. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, тощо.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.. 291 КПК України і зокрема містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання відповідного обвинувачення і ці положення не можуть суперечити один одному.
Таким чином, формулювання обвинувачення повинно містити виклад конкретних фактичних обставин події ( час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, які обґрунтовують висновок про наявність у діях особи складу відповідного кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, тобто мають бути викладені всі ознаки, які є суттєвими для даного складу злочину. При цьому, якщо обвинувачених декілька, - у формулюванні обвинувачення кожному з них, має бути вказано, які саме дії ставляться обвинуваченому в провину за відповідною статтею, з врахуванням особливостей об`єктивної сторони інкримінованого їм кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою «групою осіб».
Натомість вказані вимоги закону виконані не були.
Так, відповідно до вимог ст. 337 КПК України розгляд справи в суді проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Однак зі змісту останнього вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що спільно з ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем викрали з території військової частини НОМЕР_1 і обернули на свою користь та використали на власний розсуд чотири одиниці антенних опор загальною вартістю 13 400 грн. В обвинувальному акті дослівно вказано:
« …Починаючи з 29 грудня 2012 року по теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на посаді начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 у військовому званні підполковника військову службу проходить ОСОБА_5 .
У цій же військовій частині НОМЕР_1 в період з 03 листопада 2009 до 29 серпня 2013 року на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння начальника технічної частини у військовому званні майора проходив військову службу ОСОБА_6 .
За своїм військовим званням і посадою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожен окремо згідно ст.ст.29, 30, 32, 35, 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України являється начальником для усіх прапорщиків і мічманів, сержантів старшин, солдатів і матросів військової частини НОМЕР_1 та наділений правом віддавати обов`язкові для виконання підлеглими усні або письмові накази, несе відповідальність за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
Відповідно до займаної посади ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожен окремо згідно вимог ст.ст.58, 59, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та згідно вимог ст.ст.58, 59, 109, 110 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відповідно являється військовим начальником і військовою службовок особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків.
З кінця грудня 2012 року на території військової частини НОМЕР_1 після розформування військової частини НОМЕР_2 залишилися чотири одиниці антенних опор від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5стац «СОСНА-М» заводські номері НОМЕР_3 та НОМЕР_4 загальною вартістю 13 400грн., які не були ввірені ОСОБА_5 або ОСОБА_6 і не перебували у їх віданні.
Військовій частині НОМЕР_5 , яка являється вищестоящим командуванням військової частини НОМЕР_1 було відомо про знаходження чотирьох одиниць антенних опор від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5стац «СОСНА-М» на території військової частини НОМЕР_1 , що залишились там після розформування військової частини НОМЕР_2 , з цього приводу військова частина НОМЕР_5 надавала розпорядженні для виконання робіт по демонтажу вказаних антенних опор.
Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» вказані антенні опори являються військовим майном, а згідно ст.ст.3, 4, 5 цього ж Закону та ст.ст.2, 8 ч.3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.п.6, 7, 8, 9, 11, 12 Положення про порядок обліку зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04.08.2000 року п.п.1.1, 1.6, 1.7, 1.8, 1.11 Положення з бухгалтерського обліку в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України №363 від 21.06.2007 року п.п.2.3, 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №300 вц 16.07.1997 року, п.п.1.1, 1.2-1.8, 1.10, 1.13, 1.18, 1.20, 2.1 Тимчасового керівництва: обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України №690 від 21.12.2010 року повинні бути взяті на облік у військовій частині НОМЕР_1 .
У період з 13 по 27 березня 2013 року ОСОБА_6 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №61 від 13 березня 2013 року тимчасове виконував обов`язки командира цієї частини та згідно ст.ст. 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на цей період являвся прямим начальником усього особового складу частини, тобто ще й військовою службовок особою, яка тимчасово обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків.
Тоді ж у середині березня 2013 року ОСОБА_5 , знаючи про наявність на території військової частини НОМЕР_1 не облікованих чотирьох одиниць антенних опор, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення за рахунок держави, вирішив всупереч ст.6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» використати свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості всупереч інтересам служби і не вирішуючи питання про постановку на облік у частині викрасти та обернути на свою користь вказане військове майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 згідно раніше досягнутої із ОСОБА_6 домовленості та з відома останнього 17 березня 2013 року близько 09год. 35хв. віддав наказ підлеглому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 разом з іншим військовослужбовцем цієї ж частини ОСОБА_8 провести демонтаж чотирьох одиниць антенних опор від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5стац «СОСНА-М» заводські номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та здати їх на металобрухт, а отримані кошти передати йому та ОСОБА_6 .
На виконання цього наказу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , 17 березня 2013 року упродовж дня приблизно з 10год. 00хв. до 18год. 00хв. з використанням допущених на територію військової частини НОМЕР_1 за наказом ОСОБА_6 газозварювального обладнання, трактора МТЗ-80 д.н.з. НОМЕР_6 і вантажного автомобіля ЗІЛ-ІЗО д.н.з. НОМЕР_7 провели демонтаж вказаних антенних опор та їх розрізання на частини.
Того ж дня близько 18.00 год 00хв. за наказом ОСОБА_6 частина демонтованих антенних опор завантажена підлеглими йому та ОСОБА_5 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 до автомобіля ЗІЛ-ІЗО д.н.з. НОМЕР_7 та 18 березня 2013 року близько 06год. 00хв. вивезена ОСОБА_9 і ОСОБА_7 за межі частини та здана в якості металобрухту на пункт прийому металобрухту ТОВ «Вторметал» у м. Умань Черкаської області за 3700грн., які ОСОБА_7 того ж дня передав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та згідно раніше досягнутої із останнім домовленості, 21 березня 2013 року близько 15год. 00хв. наказав підлеглим йому та ОСОБА_5 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_10 ще завантажити частину демонтованих антенних опор на допущений на територію частини за його ж наказом вантажний автомобіль ЗІЛ-ІЗО д.н.з. НОМЕР_7 .
22 березня 2013 року близько 06год. 10хв. за наказом ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вантажному автомобілі ЗІЛ-ІЗО д.н.з. НОМЕР_7 вивезли за межі частини та здали в якості металобрухту на пункт приймання металобрухту ТОВ «Вторметал» у м. Умань Черкаської області частину демонтованих антенних опор за 4000грн., які ОСОБА_7 того ж дня передав ОСОБА_6 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та згідно раніше досягнутої із останнім домовленості, 25 березня 2013 року 09год. 00хв. наказав підлеглим йому та ОСОБА_5 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ще завантажити частину демонтованих антенних опор на допущений на територію частини за його ж наказом вантажний автомобіль ЗІЛ-ІЗО д.н.з. НОМЕР_7 .
Того ж дня близько 10 год. 00хв. за наказом ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вантажному автомобілі ЗІЛ-ІЗО д.н.з. НОМЕР_7 вивезли за межі частини та здали в якості металобрухту на пункт приймання металобрухту ТОВ «Вторметал» у м. Умань Черкаської області частину демонтованих антенних опор за 4000 грн., які ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та згідно раніше досягнутої із останнім домовленості, 25 березня 2013 року 13год. 00хв. наказав підлеглим йому та ОСОБА_5 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 та ОСОБА_7 завантажити решту демонтованих антенних опор на допущений на територію частини за його ж наказом вантажний автомобіль ЗІЛ-ІЗО д.н.з. НОМЕР_7 .
Того ж дня близько 14 год. 00хв. за наказом ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вантажному автомобілі ЗІЛ-ІЗО д.н.з. НОМЕР_7 вивезли за межі частини та здали в якості металобрухту на пункт приймання металобрухту ТОВ «Вторметал» у м. Умань Черкаської області решту демонтованих антенних опор за 1400грн., які ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 .
Всього ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб у вказаний спосіб шляхом використання всупереч ст.6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» своїх службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей всупереч інтересам служби, тобто шляхом зловживання службовий становищем, у період з 17 по 25 березня 2013 року викрали з території військово частини НОМЕР_1 і обернули на свою користь та використали на власний розсуд чотири одиниці антенних опор від двох станцій тропосферного зв`язку Р-410-5,5стац «СОСНА-М» заводські номери 089019 та 089021 загальною вартістю чотирьох опор 13 400грн., які являються військовим майном, заподіявши своїми діями держав матеріальні збитки. …».
В порушення вимог ст. 42 КПК України обвинуваченому ОСОБА_5 пред`явлено не конкретне обвинувачення: не вказані спосіб, конкретні дії кожного обвинуваченого, що входять в об`єктивну сторону інкримінованого їм складу злочину ( з врахуванням того, що вчинення злочину згідно даних обвинувального акту відбувалося за участю в тому числі - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - групою осіб ). Тобто під час формулювання обвинувачення слідчим не враховані положення ст.91 КПК України, щодо обставин, які підлягають доказування в кримінальному провадженні з врахуванням особливостей об`єктивної і суб`єктивної сторони складу злочину, що передбачений ч.2 ст. 410 КК України.
Такі суперечності є істотними, оскільки виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення.
Тобто в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення в залежності від особливостей об`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченим складу злочину. В наданому до суду обвинувальному акті, як відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , так і відносно ОСОБА_6 не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. При цьому в обвинувальному акті та в реєстрі матеріалів досудового розслідування взагалі відсутні дані про те, що матеріали відносно вказаної особи - ОСОБА_6 на досудовому слідстві виділялись в окреме провадження ( в розділі 11 Реєстру «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» під № 13 є посилання на постанову про виділення матеріалів, однак відсутні інформація з приводу підстав проведення відповідної процесуальної дії і при цьому датована вона 30.01.2014 року). Вказані обставини також позбавляють суд можливості визначити межі пред`явленого обвинувачення, з врахуванням відповідних положень ст.. 337 КПК України.
Крім того, з огляду на вимоги п.7 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Однак відповідні дані в обвинувальному акті відображені, без будь-яких обгрунтувань і належним чином не встановлено правовий режим майна об`єкту злочину. Не встановлення належним чином органом досудового розслідування належності майна і його вартості, порушує права потерпілих, гарантовані їм ст.. 55 Конституції України та ст.. 56 КПК України на справедливий судовий розгляд та відшкодування заподіяної шкоди. Одночасно посилань на наявність потерпілих в даному кримінальному провадженні в матеріалах обвинувального акту та додатках відсутні взагалі і при наявності твердження про спричинення шкоди державі цивільний позов не заявлявся ( про це відсутні дані в обвинувальному акті і в реєстрі).
За результатами розгляду відповідного кримінального провадження 23.07.2014 року Уманським міськрайонним судом було винесено вирок, відповідно до якого ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. В послідуючому 13.11.2014р. Апеляційним судом Черкаської області за результатами оскарження відповідного вироку суду від 23.07.2014 року було винесено ухвалу відповідно до якої апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 було задоволено частково, а апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення. При цьому, вирок Уманського міськрайонного суду від 23.07.2014р. відносно ОСОБА_5 було скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
28.01.2015р. Уманським міськрайонним судом ( головуюча суддя ОСОБА_16 ) була винесена ухвала про повернення прокурору обвинувального акту. В ухвалі суду містилися посилання на відсутність кінцевого пред`явленого обвинувачення у даному кримінальному провадженні, що унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також здійснення повноцінного захисту від пред`явленого обвинувачення. Вказана помилка є такою, що виправити її в умовах судового розгляду справи буде неможливо. За результатами розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду від 28.01.2015р. було прийнято рішення, відповідно до якого ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2015р. відносно ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору була залишена без змін. В ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015р. вказано, що: «…Обвинувальний акт, як важливий процесуальний документ до судового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обгрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення. …
… Обвинувальний акт не повинен порушувати права обвинуваченого на захист. Згідно п.1 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати в чому конкретно його обвинувачують.
Між тим, вказаним вимогам закону обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає.
В ньому не повно викладені фактичні обставини справи та сформульоване обвинувачення. …».
«…Слідчим при направленні обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування до суду ці вимоги закону в повній мірі не виконані. Зокрема, в обвинувальному акті відсутні формулювання обвинувачення, яке за своїм дійством повинно містити чіткі, конкретні правові ознаки злочину відповідно до дизпозиції, об`єктивної та суб`єктивної сторони статті Кримінального Кодексу України, з посиланням на докази, які зібрані у провадженні, з обов`язковим зазначенням аркушів провадження. Тобто, в порушення вимог статті 42 КПК України обвинуваченому пред`явлено не конкретне обвинувачення, в тому числі не вказано правовий статус майна, об`єкта злочину-чотирьох одиниць антенних опор, кому вони належать, з яких юридичних підстав знаходилися на території в/ч НОМЕР_1 , чому підлягали облікуванню та ким, чим порушено право обвинуваченого на захист.
Також в обвинувальному акті зазначаються докази ( без розкриття їх змісту), якими слідчий, прокурор доказують висунуте обвинувачення, що буде гарантувати право особи на захист та можливість знайти їх при судовому розгляді справи в матеріалах кримінального провадження, звірити їх наявність та перевірити. При посиланні на докази зазначаються аркуші кримінального провадження, показання підозрюваного, наведенні ним на свій захист, результати їх перевірки, що також не відповідає вказаним вимогам.
При цьому, ухвалою Уманського міськрайонного суду від 28.01.2015р. та ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015р. попередній обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні вже повертався органам досудового розслідування з аналогічних підстав, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, однак недоліки обвинувального акту, зазначені в ухвалах судів, в порушення вимог КПК органом досудового розслідування усунуті не були.
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано про відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам кримінального провадження, в зв`язку з оформленням нового обвинувачення. Також, відсутні дані про допуск захисника обвинуваченого ОСОБА_4 до учас ті по даному кримінальному провадженні, та дані про її виклик до військової прокуратури та вручення їй обвинувального акту. …
… Тобто, фактично військовим прокурором Черкаського гарнізону не виконані вказівки, викладені в ухвалах Уманського міськрайонного суду від 28.01.2015р. та ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015 року, які є чинними і є обов`язкові до виконання. …».
Не дивлячись на відповідні вказівки в ухвалах судів військовим прокурором при направленні обвинувального акту по вказаному кримінальному провадженні до суду, знову не були усунуті недоліки, що були відображені у відповідних ухвалах суду та є обов`язковими для виконання. Направлений в черговий раз обвинувальний акт,- дослівно відображає обвинувальні акти, що були направленні до Уманського міськрайонного суду в попередні рази.
Тобто, ухвалами Уманського міськрайонного суду від 28.01.2015р. та від 04.10.2016 року та ухвалами Апеляційного суду Черкаської області від 22.04.2015р. та від 10.11.2016 року попередні обвинувальні акти у даному кримінальному провадженні вже поверталися органам досудового розслідування з аналогічних підстав, як такі, що не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, однак недоліки обвинувального акту, зазначені в ухвалах судів, в порушення вимог КПК органом досудового розслідування усунуті не були.
Відповідно до положень ст. 109 КПК України, - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В той же час, в порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не повному обсязі зазначені процесуальні дії проведені в ході досудового розслідування і в послідуючому, не зазначені реквізити процесуальних рішень
Доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування вочевидь не відповідає вимогам закону. Реєстр не містить даних про всі процесуальні дії з участю підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема відсутні дані про повідомлення підозрюваному про його права та вручення відповідної пам`ятки; відсутні дані про здійснені слідчим запити документів, тощо, не у всіх випадках вказано на процесуальний статус осіб, з якими проводились певні процесуальні дії та не розкрито зміст процесуальних дій на проведення яких міститься посилання, порушена нумерація. В порушення вимог ст.. 109 КПК України, реєстр не містить даних про всі процесуальні рішення, прийняті під час даного кримінального провадження і взагалі відсутня інформація з приводу проміжку часу з січня 2014 року по грудень 2016 року.
Тобто в реєстрі не зазначені всі процесуальні рішення та реквізити всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. В реєстрі матеріалів досудового розслідування також не зазначено номер та найменування такої процесуальної дії при проведенні досудового розслідування, як складання обвинувального акту, який відповідно до ч.4 ст.110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Також в порушення вимог ст.. 98 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування містить інформацію про визнання певних об`єктів речовими доказами, які належним чином не конкретизовані пооб`єктно.
Також в реєстрі відсутні дані про повідомлення ( обвинуваченого та його захисника) про відкриття матеріалів провадження сторонам кримінального провадження у зв`язку з оформленням нового обвинувачення, а також про місце знаходження вилучених під час досудового розслідування предметів та їх переліку, тощо. Також відсутні дані про допуск захисника обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.
Недоліки в реєстрі матеріалів досудового розслідування, на думку суду є суттєвими, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити вичерпні довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження, а інформація, яка міститься в реєстрі, є відповідально зафіксованим орієнтиром для судового дослідження матеріалів справи. Тому виявлені недоліки в реєстрі підлягають усуненню прокурором.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення меж судового розгляду, його невідповідність вимогам закону щодо оформлення, невідповідність додатків обвинувального акта вимогам ст. 109 КПК України щодо їх змісту, долучення до обвинувального акту доказів (ксерокопій документів ), в порушення вимог ст.. 291 КПК УКраїни .
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109, 291, 293 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню.
Керуючись ст.ст. 109, 291, 293, 314, 315, 316, 395 КПК України, суд,-
У Х ВА Л И В :
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим - протягом семи днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1