Справа № 182/5496/15-к
Провадження № 1-кп/0182/84/2016
У Х В А Л А
Іменем України
11.11.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

сторін провадження

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001874 за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч.2 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження № 0001874 за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч.2 ст. 121 КК України.

Захисником адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній аршт. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений тривалий час тримається під вартою без вироку суду.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою, так як за його думкою не минули ризики, які були враховані при обрання запобіжного заходу обвинувачений може переховуватись від суду, може вчинити тиск на свідків, клопотання про повторний допит яких заявлено стороною захисту.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Під час розгляду клопотання адвоката про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Обвинувачений тривалий час тримається під вартою.

Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тримання ОСОБА_5 під вартою більше 1 року, відсутність у обвинуваченого судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання, а також недоведення стороною обвинувачення ризику переховування обвинуваченого від судового слідства, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника задовольнити, в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому відмовити

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_5 залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

-за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Встановити строк домашнього арешту - до 08 січня 2017 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Нікопольському ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.

Нікопольському ВП ГУНП в Дніпропетровській області негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Ухвала суду постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення, окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1