Справа № 314/1781/17
Провадження № 1-в/314/617/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Велика Білозерка, Кам`янсько-Дніпровський район, Запорізька область, громадянина України, освіта неповна середня, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:
1)12.04.2001 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 44, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі.
2)27.04.2004 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
3)28.09.2004 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 14.06.2007 року по відбуттю строку покарання.
4)14.05.2008 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК Українидо 3 років позбавлення волі.
5)12.11.2008 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 1 року 10 місяців 10 днів позбавлення волі. Ухвалою від 12.11.2008 року вирок Василівського районного суду Запорізької області від 12.11.2008 року змінено, виключено ч. 1 ст. 70 КК України та вважати засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 22.09.2010 року по відбуттю строку покарання.
6)09.12.2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
7)01.02.2011 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 04.12.2014 року по відбуттю строку покарання.
По даній справі засуджений: 01.04.2015 рокувироком Василівського районного суду Запорізької області зач. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

початок строку: 01.04.2015 року, кінець строку: 01.04.2018 року,
про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений на клопотанні наполягав, просив задовольнити та звільнити його від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишивсятак як вважає, що він довів своє виправлення.
Представник адміністрації колонії в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення, так як вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької областівід 01.04.2015року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 01.04.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 з 24.07.2015 року відбуває покарання в державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)». За час відбування покарання в даній установі захарактеризував себе наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав одне стягнення накладене правами начальника колонії (вилучено мобільний телефон та гроші), за що його було поміщено до ДІЗО строком на 7 діб.
В судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_3 хоча й працює в установі, але з моменту прибуття до установи з 24.07.2015 року по дату розгляду клопотання має лише два заохочення. Згідно наданої довідки установи, яка міститься в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_3 з 24.07.2015 року не залучається на підставі ст. 118 КВК України до робіт з благоустрою колонії, відділень, а також до робіт з поліпшення житлово-побутових умов для засуджених, безвідповідально ставиться до таких робіт, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Відповідно до наданої характеристики засуджений ОСОБА_3 не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, до передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, не завжди бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу на ззасуджених, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, не бере участі в роботі самодіяльних організацій. Рішенням комісії від 18.04.2017 року засудженому ОСОБА_3 було відмовлено як такому, що не довів своє виправлення. Крім того, засуджений ОСОБА_3 неодноразово судимий за злочини вчиненні проти власності, які не зніті і не погашені у встановленому законом порядку та які відповідно до класифікації злочинів за ст. 12 КК України є тяжкими злочинами. Викладене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_3 вперто не бажає ставати на шлях виправлення та перевиховання.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

30.05.2017