АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/1190/17
Номер провадження: 11-сс/791/243/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: обрання запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі: Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

підозрюваної: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 24 квітня 2017 року про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонської області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано відносно неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешт, на строк до 19 червня 2017 року.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з висновками суду та вважає, що ухвала суду с незаконною та не обґрунтованою й підлягає скасуванню так як слідчим зазначено ризики, передбачені п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою та не можуть бути попередженні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд в ухвалі від 24.04.2017 зазначив, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, доведені прокурором обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Однак суд прийшов до неправильного висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання наявним ризикам.

Суд не надав належну оцінку характеристиці на підозрювану, відповідно до якої остання ніде не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв.

В той же час суд прийняв до уваги, що підозрювана має тимчасову сезонну роботу, має родину та соціальні зв`язки, хоча вказані обставини підозрюваною жодним чином не підтвердженні.

Крім того, згідно показів свідка ОСОБА_10 він перебуває у близьких відносинах із підозрюваною. Характер вчиненого кримінального правопорушення та зазначені обставини свідчать про небезпечність ОСОБА_8 для оточуючих та наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Просив ухвалу Білозерського районного суду від 24 квітня 2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та обрати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, взявши під варту в залі суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляції, думку прокурора, який підтримав апеляцію, підозрювану та її захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вислухавши сторони у судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.04.2017 року близько 03:00, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, під час раптово виниклої сварки з ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанесла останньому один удар кухонним ножем в область грудної клітини зліва, спричинивши тілесне ушкодження яке перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 .

Своїми діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Даний факт 21.04.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

21.04.2017 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України, та 22.04.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя діяв відповідно до вимоги п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу «Харченко проти України» від 10.02.2011, в яких Європейським судом з прав людини вкладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме тримання під вартою до вирішення питання про винуватість особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Колегія суддів вважає що судом було обґрунтовановраховано те, що ОСОБА_8 після вчинення кримінальної, правопорушення викликала працівників поліції та перебувала на місці події до їх прибуття упродовж кількох годин, не намагалася покинути місце події, а також раніше до кримінальної та адміністративні відповідальності не притягувалася, має родину та соціальні зв`язки, тимчасову сезонну роботу, власне житло, у якому постійно зареєстрована і проживає, характеризується посередньо, вживає алкогольні напої та існують ризики незаконного впливу на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності та про можливість обрання щодо ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.
Ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.
Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.
Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваної, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків у даній справі.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки у справі відсутні докази, які б підтверджували викладені у клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора доводи про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ст. ст. 407 ч. 3 п.1, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 24 квітня 2017 року якоювідносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без зміни.
Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2