АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2039/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу судового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, а саме до 21 травня 2017 року, із забороною залишати житло цілодобово, окрім надання необхідної медичної допомоги, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню дитину,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, відомості про особу підозрюваного, його вік, задовільний стан здоров`я, майновий стан, наявність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, наявність дружини та батьків, позитивну репутацію, прийшов до висновку про достатність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, а також наявність передбачених п. 1-4 ст. 177 КПК України ризиків. Додає, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно прокурором - службовою особою, яка займає відповідальне становище, зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.
Також прокурор зазначає про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого корупційного злочину та вказує про наявність у даному кримінальному провадженні обставини, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, прокурор вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 , виконуючи свої службові обов`язки, маючи знайомства з особами керівної ланки у різних правоохоронних органах Донецької області, може використати свої владні повноваження та зв`язки для уникнення від кримінальної відповідальності та перешкоджання встановленню істини по справі.
Крім того, прокурор звертає увагу суду на значну суму грошових коштів вилучену у службовому кабінеті ОСОБА_8 .
У підсумку прокурор вказує, що запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливо, з урахуванням існування реальної загрози застосування до останнього покарання у вигляді позбавлення волі.
В доповненнях до апеляційної скарги, прокурор зазначає, що слідчим суддею взято до уваги наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що на думку апелянта, свідчить про наявність всіх передбачених КПК України підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У підсумку прокурор вказує, що дані про особу підозрюваного, зазначені в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не можуть бути підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою
Підозрюваний ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги підозрюваний зазначає, що посилання в оскаржуваній ухвалі на одержання неправомірної винагороди для вирішення питання про зняття арешту та подальшого повернення майна є нелогічним та безпідставним, оскільки в рамках даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 17.03.2017 року, скасовано арешт накладений на грошові кошти. Додає, що інші докази, перелічені слідчим суддею в ухвалі, є необґрунтованими, оскільки перелік слідчих дій та складених процесуальних документів, не є обставинами, які свідчать про скоєння кримінального правопорушення.
Крім того, підозрюваний стверджує, що особисто зацікавлений в швидкому закінченні даного кримінального провадження, тому не намагатиметься переховуватись та сприятиме органам досудового слідства у з`ясуванні необхідних обставин.
Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ґрунтується не на фактах, які дійсно підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а на необґрунтованих припущеннях, що на думку апелянта, вказує на небажання слідчого судді перевірити обґрунтованість пред`явленої підозри та враховувати фактичні обставини справи та дані, які характеризують його особу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу підозрюваного та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, позицію прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, щоапеляційні скарги підозрюваного та прокурора задоволенню непідлягають, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000061, відомості про яке 12.01.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
22.03.2017 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

23.03.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Старший слідчий в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 рокувідмовлено у задоволенні даного клопотання та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, а саме до 21 травня 2017 року, із забороною залишати житло цілодобово, окрім надання необхідної медичної допомоги, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не містять переконливого обгрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, посилання прокурора на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як вбачається з матеріалів провадження, а саме оскаржуваної ухвали слідчого судді, враховані судом при постановленні оскаржуваного судового рішення.

Що стосується посилань підозрюваного на те, що докази, перелічені слідчим суддею, не свідчать про скоєння ним кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Крім того, суд при постановленні рішення, врахував вік підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, матеріальний стан, репутацію підозрюваного, який достатньо часу працював в органах прокуратури, наявність постійного місця проживання в м. Маріуполі, наявність вагітної дружини, батьків, та інші обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Враховуючи викладене, посилання підозрюваного на небажання слідчого судді перевірити обґрунтованість пред`явленої підозри, враховувати фактичні обставини справи та дані, які характеризують його особу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 та правильно застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово. Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

Посилання прокурора на те, що дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 не можуть бути підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, є необгрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів провадження, слідчий суддя застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виглядідомашнього арешту, виходив не даних про його особу, а з недоведеності стороною обвинувачення того, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Твердження прокурора про те, що слідчим суддею не враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , що, як стверджує прокурор, вказує на відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді, суд, серед іншого, врахував і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим. Крім того, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з підстав наведених у ній.
Доводи прокурора про наявність у підозрюваного знайомств з особами керівної ланки у правоохоронних органах Донецької області, не є переконливими через відсутність посилань на жодні докази цього, а лише посилання на них апелянтом.
Крім того, посилання прокурора на значну суму грошових коштів вилучених у службовому кабінеті, не є визначеною законом підставою для застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу, з урахуванням обставин наведених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Непереконливими визнає колегія суддів і доводи апеляційної скарги підозрюваного стосовно скасування арешту на грошові кошти, оскільки дане питання не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, як і не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з цих підстав.

З огляду на викладене, слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційних скаргах підстави, в яких прокурор та підозрюваний просять скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу судового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, а саме до 21 травня 2017 року, із забороною залишати житло цілодобово, окрім надання необхідної медичної допомоги, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3