АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2144/16 Справа № 192/2410/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Солоняського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року, яким:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровську, громадянина України, який має вищу освіту, не працює, має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком сто годин.

Вироком суду встановлено, що 07 травня 2016 року близько 17-ї год. ОСОБА_10 , знаходячись на АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень Великому, з метою реалізації свого злочинного умислу, умисно наніс потерпілому ОСОБА_12 удар кулаком лівої руки в область правої щоки Великого, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді рани на тлі сінця на обличчі, що відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , умисно наніс удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_13 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої щоки та крововиливу у склеру лівого ока, що відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати вирок суду на ухвалити новий вирок, яким його виправдати.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що суд своє рішення обґрунтував посилаючись на висновки експертів №76 Е від 23 травня 2016 року та №77 Е від 23 травня 2016 року, які на думку апелянта, є неналежними та недопустимими доказами, оскільки експерт безпосередньо не спостерігав тілесні ушкодження, а у висновках міститься посилання на огляд 10 травня 2016 року, доказів проведення якого матеріали справи не містять. Крім того, обвинувачений зазначає, що сумнівним взагалі є наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляційну скаргу останнього та скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження, прокурора ОСОБА_15 , який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудив доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_10 в судовому засіданні своєї провини не визнав та навів доводи на свою користь. Зазначені доводи обвинуваченого судом першої інстанції були ретельно перевірені.

Так, перевіряючи доводи обвинуваченого про його невинуватість в скоєнні інкримінованого йому злочині, суд першої інстанції допитав потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили, що саме ОСОБА_16 07 травня 2016 року наніс їм тілесні ушкодження; свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які були очевидцями нанесення обвинуваченим потерпілим тілесних ушкоджень та пояснення яких узгоджуються з показами потерпілих.

При цьому, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б були підставою піддавати сумніву покази зазначених осіб.

Крім того, судом першої інстанції було досліджено письмові докази, а саме: протокол проведення слідчого експерименту від 20 травня 2016 року з фототаблицями, згідно якого потерпіла ОСОБА_20 показала, яким чином їй було завдано тілесні ушкодження обвинуваченим (а.п. 60-62); протокол проведення слідчого експерименту від 20 травня 2016 року з фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_18 показала, яким чином було завдано тілесні ушкодження обвинуваченим потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_20 (а.п. 68-70); протокол проведення слідчого експерименту від 20 травня 2016 року з фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_17 показала, яким чином було завдано тілесні ушкодження обвинуваченим потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_20 (а.п. 71-73); протокол проведення слідчого експерименту від 20 травня 2016 року з фототаблицями, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 показав, яким чином йому було завдано тілесні ушкодження обвинуваченим (а.п. 74-76); протокол проведення слідчого експерименту від 23 червня 2016 року з фототаблицями, згідно якого обвинувачений показав, де відбувався конфлікт між ним, свідком ОСОБА_17 та потерпілою ОСОБА_20 (а.п. 63-67); висновок експерта № 76 Е від 23 травня 2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани на тлі синця на обличчі, які виникли від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, в термін та можливо при обставинах, які вказані в постанові, тобто 07 травня 2016 року. Виявлені ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки, (а.п. 77-79); висновок експерта № 77 Е від 23 травня 2016 року, згідно якого у ОСОБА_20 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої щоки та крововиливу у склеру лівого ока, які виникли від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, в термін та можливо при обставинах, які вказані в постанові, тобто 07 травня 2016 року. Виявлені ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_20 , не виключена можливість, що вони могли утворитись при умовах, обставинах та за механізмом, на які вказує потерпіла в протоколі слідчого експерименту від 20 травня 2016 року (а.п. 80-82).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінальних правопорушень, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин злочинів, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину ОСОБА_10 у вчиненні злочинів за пред`явленим обвинуваченням. У зв`язку з чим, доводи апеляції обвинуваченого про недоведеність вини ОСОБА_10 в скоєнні в інкримінованого йому злочину, на думку судової колегії, є необґрунтованими.

Між тим, також неогрунтованими, на думку судової колегії, є доводи апеляції обвинуваченого щодо того, що висновки експертів №76 від 23.05.2016 та №77Е від 23.05.2016 є недопустимими доказами, оскільки експерт безпосередньо не спостерігав тілесні ушкодження, зважаючи на наступне.

Зазначені судово-медичні експертизи проведені у відповідності до Інструкції про проведення судово-медичної експертизи затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6, а матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, які б ставили під сумнів законність та правильність висновків експертів.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, як призначене з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи засудженого, який раніше не судимий, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей, та правильно призначив покарання в межах санкції статті, яке слід вважати справедливим і достатнім.

При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді