Ухвала
іменем україни

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000003 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 4 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 1 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 4 лютого 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради м. Миколаєва кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілих від злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у загальному розмірі 2888,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 19118,93 грн., на відшкодування моральної шкоди 80000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 витрати, пов`язані із залученням експертів на загальну суму 20481,75 грн.

Вирішені питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 1 червня 2016 року цей вирок змінено в частині вирішення цивільного позову про стягнення майнової шкоди та судових витрат.

Зменшено суму стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування майнової шкоди до 10054,27 грн. та суму стягнення в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, до 10163,75 грн.

В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 16 листопада 2007 року, приблизно в 00 год. 45 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем "ВАЗ-21063", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по мокрій, освітленій проїзній частині вулиці Леніна в бік вулиці Суворова в м. Снігурівка Миколаївської області. В порушення вимог п. 2.9 а, п.п. 2.3 "б", 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_7 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, і під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не враховував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним. При виникненні перешкоди для руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, ОСОБА_7 не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди з дотриманням безпечної дистанції та безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, внаслідок чого вчинив наїзд на пішоходів, які рухалися в попутному напрямку по проїзній частині ближче до правого краю дороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Порушення ОСОБА_7 вимог п. п. 2. 3 "б", 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про зміну постановлених судових рішень в частині вирішення цивільного позову та судових витрат. Просить зменшити стягнуту на користь ОСОБА_10 суму моральної шкоди до 10000 грн. та витрати, пов`язані із залученням експертів до 6857, 25 грн. Вважає розмір стягнутої моральної шкоди потерпілій не обґрунтований. Вказує, що апеляційний суд змінюючи вирок в частині стягнення процесуальних витрат, допустив арифметичну помилку при зазначенні суми витрат, пов`язаних із залученням експертів.

В надісланих запереченнях потерпіла ОСОБА_10 просить судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Як убачається зі змісту касаційної скарги доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, призначене покарання та звільнення від покарання на підставі ст. ст. 49, 74 КК України, розмір стягнутої матеріальної шкоди захисником у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів про необґрунтований розмір стягнутої моральної шкоди на користь ОСОБА_10 , то колегія судді дійшла наступного висновку.

Статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (далі ППВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Пунктом 9 наведеної ППВСУ, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням стану здоров`я потерпілого.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_7 , районний суд, задовольнив частково позовні вимоги потерпілої і стягнув із засудженого завдану злочинними діями моральну шкоду, розмір якої визначив у сумі 80000 грн.

При цьому, судом було встановлено та враховано характер, глибину моральних і фізичних страждань потерпілої, заподіяння шкоди здоров`ю, тривалість лікування, потребу його відновлення у подальшому, та наслідки для здоров`я потерпілої які наступили, а саме встановлення групи інвалідності на певний час, це рішення залишив без зміни і апеляційний суд.

Колегія суддів погоджується з висновками судів і вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілої, конкретних обставин справи, а тому вважати його необґрунтовано завищеним підстав не має.

Неспроможні і доводи захисника про арифметичну помилку апеляційного суду при стягнення суми витрат, пов`язаних із залученням експертів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою від 10.07.2012 року ст. слідчим СУ УМВС України в Миколаївській області були призначені судово-психологічні експертизи на предмет з`ясування тяжкості моральної шкоди та встановлення грошового еквіваленту в рахунок її відшкодування, спричиненої ОСОБА_10 , а також представнику потерпілої ОСОБА_11 .

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ці експертизи були призначені слідчим безпідставно, постанова слідчого не має мотивування, яке значення має даний вид експертизи для розслідування справи, а питання, що були поставлені слідчим перед експертом, не входять до кола питань, які підлягають з`ясуванню при розслідуванні даної категорії справи. Також апеляційний суд вказав, що для з`ясування обставин кримінального провадження не має значення, чи заподіяна моральна шкода, та в якому розмірі бабусі потерпілої. Апеляційна інстанція зазначила, що потреби щодо з`ясування спричинення моральної шкоди потерпілій та визначення її розміру не було, оскільки його розмір визначає безпосередньо особа, якій спричинена ця шкода.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат за проведення вищевказаних експертиз. Вартість кожної експертизи складає 5159 грн., а всього в сумі 10318 грн.

З вироку суду убачається, що з ОСОБА_7 стягнуто витрати, пов`язані із залученням експертів на загальну суму 20481,75 грн. Апеляційний суд, встановивши безпідставність призначення вищезазначених судово-психологічних експертиз, на законних засадах зменшив суму стягнення в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів на 10318 грн., тобто до 10163, 75 грн.

Апеляційний суд розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 дотримався вимог ст. 419 КПК України, ретельно перевірив доводи всіх апеляцій, в тому числі і захисника засудженого.
Змінюючи вирок в частині відшкодування матеріальної шкоди та процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів апеляційний суд належним чином вмотивував прийняте рішення. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для зміни судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 4 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 1 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3