Номер провадження: 11-кп/785/909/17
Номер справи місцевого суду: 510/1814/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року, -
встановив:
Оскаржуваним вироком районного суду обвинуваченого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого двох неповнолітніх дітей, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до взяття під варту фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- Ренійським районним судом Одеської області: 20.06.2007 р. за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України із іспит. строком на 3 роки; 26.03.2010 р. за ст.ст.185 ч.3, 187 ч.1 із застосуванням ст.ст. 70,71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 27.12.2012 р. на підставі ухвали Арбузинського райсуду Миколаївської області від 19.12.2012 р. умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 6 міс.18 днів;
- 11.06.2015 р. Ренійським районним судом за ст. 185 ч.2 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі, нині відбуває покарання,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, частково зараховано відбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 11.06.2015 року, та призначено покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 11.06.2015 року, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Строк відбуття покарання обчислюється з 26.01.2016 року. На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченому зараховано в строк відбуття покарання призначеного судом, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку, один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі починаючи з 05.08.2016 року. Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року у вироку Ренійського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року суду виправлена описка, якою абзац другий резолютивної частини вироку викладений в наступній редакції: «Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, суд визначає 2 (два) роки 3 (три) місяці позбавлення волі, далі суд частково зараховує відбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 11.06.2015 року, визначаючи 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі».

Оскаржуваним вироком районного суду обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, 21.04.2015 року, приблизно о 01:00 год., з метою викрадення чужого майна, перестрибнув через огорожу до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , та, маючи вільний доступ до майна, підійшов до дверей будинку, звідки з ганку таємно викрав спортивну гирю вагою 16 кг, вартістю 400 грн., та одну спортивну гирю вагою 24 кг., вартістю 440 грн., а також чоловічі туфлі (мокасини) б/в, чорно коричневого кольору, вартістю 130 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 970 грн. Викрадене майно переніс та зберігав за місцем свого проживання. У подальшому викрадене майно було повернуто потерпілій.

Крім того, 23.01.2016 року, приблизно о 22:00 год., обвинувачений ОСОБА_7 , з метою викрадення чужого майна, шляхом злому замка, проник до сараю квартири АДРЕСА_4 , звідки з клітки таємно викрав чотирьох кролів, кожний вагою 4 кілограми, вартістю 360 грн. за одного, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1440 грн. З викраденим майном з місця події зник, розпорядившись ним в особистих цілях.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просив змінити вирок районного суду шляхом пом`якшення призначеного йому покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ч.2 ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі апеляційних вимог скарги обвинуваченого та скасувати ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року про виправлення описки, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після ухвалення вироку, районний суд, 19.04.2017 року, постановив ухвалу про виправлення описки, якою фактично змінив абзац другий резолютивної частини вироку, виклавши її в іншій редакції, зокрема змінивши призначене вироком покарання із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, що є неприпустимим у відповідності до вимог ч.1 ст.380 КПК України (а.с.211-213).

За таких умов, у відповідності до вимог ч.2 ст.404 КПК України, якими регламентоване право суду апеляційної інстанції вийти за межі апеляційних вимог і прийняти рішення на користь обвинуваченого, ухвала Ренійського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року про виправлення описки підлягає скасуванню.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного вироком суду покарання, апеляційним судом встановлене наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, за сукупністю злочинів, за ознаками ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Ці обставини сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, та можливістю призначення йому більш м`якого покарання, то на думку апеляційного суду, вони є безпідставними, з огляду на таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, та обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та обтяжуючу обставину яка передбачена ст. 67 КК України, а саме рецидив злочинів.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі.

Доводи обвинуваченого щодо неврахування районним судом обставин, які пом`якшують покарання, зокрема перебування на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, є безпідставними, оскільки вони були враховані районним судом при призначенні покарання.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого, призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

Правильно врахувавши обставини справи в їх сукупності, у тому числі й ті, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, і обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах санкцій статей кримінального закону, за якими обвинувачений визнаний виним.
За таких обставин, враховуючи те, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить достатніх підстав для зміни вироку та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому покарання, а також те, що районним судом обвинуваченому призначено мінімальне покарання, передбачене санкціями ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України та відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України, призначене остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, та визнає вирок законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим.
За таких умов, апеляційний суд вважає необхідним відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, а вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ренійського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін.
В порядку ч.2 ст.404 КПК України ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року про виправлення описки у вироку Ренійського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4