печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1348/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
10.01.2017 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000595.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з викладених у ньому підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням НПУ проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000595, зареєстрованому в ЄРДР 28.10.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 203-2, ч. 2 ст. 205 та ч. 3 ст. 212 КК України.

Установлено, що в період з вересня по 23 грудня 2016 року невстановлені особи, діючи з корисливих мотивів, в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про заборону гральним бізнесом в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009, з метою незаконного збагачення шляхом зайняття гральним бізнесом, під виглядом розповсюдження державних лотерей за адресою: АДРЕСА_1 , займалися діяльністю з організації та проведення азартних ігор у казино та на гральних автоматах.

23.12.2016 за вказаною адресою проведено обшук, під час проведення якого задокументовано факт зайняття гральним бізнесом у нежитловому приміщенні (казино) за допомогою гри в покер, рулетку та на ігрових автоматах, діяльність якого забезпечувало понад 15 осіб обслуговуючого персоналу.

Під час обшуку виявлено та вилучено: ігрові автомати різних видів; рулетки, столи для гри в рулетку, столи для гри в покер інше гральне обладнання.

Також, обшуком встановлено, що всі кімнати, розташовані у вказаному казино були спеціально пристосовані для здійснення в них азартних ігор за допомогою гри в покер, рулетку та на ігрових автоматах.

Згідно реєстраційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за: ОСОБА_6 .

За вказаним фактом до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203-2 КК України за яке передбачене покарання у вигляді штрафу від десяти тисяч до сорока тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією грального обладнання, що є особливо великим розміром.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який був спеціально обладнаний для проведення в ньому азартних ігор, здійснювався гральний бізнес.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 (стара назва Фрунзе) є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, а тому 26.12.2016 вказаний будинок, який зареєстровано за: ОСОБА_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальна площа 412,0 (кв.м.), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000595.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, слідчий зазначає, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 (стара назва Фрунзе) є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, який зареєстровано за: ОСОБА_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальна площа 412,0 (кв.м.)

Відповідно до п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Як визначено ч. 5 цієї ж статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з долученого до клопотання витягу з кримінального провадження № 0000595, в рамках означеного кримінального провадження про підозру ОСОБА_6 не повідомлено та відсутні будь-які відсутні відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно, що належить останній на праві приватної власності.

На підставі викладеного вважаю, що слідчий, який звернувся з клопотанням, не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної ним в клопотанні мети, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1