Справа №577/1361/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/531/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 24 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 9 лютого 2012 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 186 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з звільненням від відбування покарання з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку;

2) 20 червня 2012 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

3) 3 вересня 2012 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 7 травня 2015 року умовно достроково на на 1 рік 1 місяць 21 день,

обвинувачено за ст. 186 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення.

21 лютого 2017 року, близько 16 ї години, ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину проти власності, прибув до магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований у АДРЕСА_2 , де приміряючи одяг, помітив жилет з плащової тканини «GEDAAIER» чорного кольору, належний приватному підприємцю ОСОБА_9 , який у цей час вирішив таємно викрасти.

Переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізовуючи його, ОСОБА_8 , діючи повторно, одягнув на себе жилет, зверху одягнувши власний одяг.

Заволодівши у вказаний спосіб майном належним приватному підприємцю ОСОБА_9 , ОСОБА_8 попрямував до виходу, але був помічений продавцем магазину ОСОБА_10 , яка розуміючи, що ОСОБА_8 вчиняє злочин, з метою повернення викраденого, почала переслідувати його, вимагаючи припинити свої дії.

ОСОБА_8 , розуміючи, що його дії є відкритими, не зважаючи на вимоги ОСОБА_10 , не зупинився та разом з викраденим жилетом покинув місце вчинення злочину, тим самим відкрито заволодівши чужим майном - чоловічим жилетом «GEDAAIER», вартістю 227 грн.

На вирок суду від обвинуваченого ОСОБА_8 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалення нового вироку.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що в судовому засіданні суду першої інстанції під час встановлення обставин вчинення ним кримінального правопорушення, головуюча суддя, з`ясовуючи у нього обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, повідомила йому, що у разі невизнання ним вини за обставин його обвинувачення, у нього не буде щирого каяття, у зв`язку з чим, за порадою захисника, він погодився на визнання обставин вчинення ним відкритого викрадення майна.

На думку обвинуваченого, вказане підтверджується звукозаписом судового засідання, від 21 квітня 2017 року та тим, що 28 березня 2017 року під час одночасного допиту його, як підозрюваного, та продавця магазину ОСОБА_11 , остання повідомила, що він дійсно міг не чути, як вона його кликала, оскільки він був далеко від магазину.

Крім того, обвинувачений вказує, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, згідно доповіді з інформацією про його соціально психологічну характеристику, існує ймовірність про його виправлення без ізоляції від суспільства.

Також на вирок суду надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному проваджені, в якій з урахуванням послідуючих змін та доповнень, ставиться питання про скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції іншим складом суду.

Змінену апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 , допустив істотне порушення вимог кримінального закону, зокрема ст. ст. 348; 349 КПК України, оскільки суд першої інстанції формально з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_8 правильність розуміння ним змісту обвинувачення, не в повному обсязі роз`яснив йому суть ст. 349 КПК України, не переконався в наявності добровільної позиції обвинуваченого ОСОБА_8 щодо розуміння змісту обставин обвинувачення.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про підтримку апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого, керуючись при цьому вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України.

Між тим, із звукозапису судового засідання, від 21 квітня 2017 року, вбачається, що обвинувачений, хоча й визнавав себе винним, але під час пояснень щодо обставин вчинення кримінального правопорушення надав пояснення, що він не чув до кого кричала свідок ОСОБА_10 продавець магазину, і тим більше не чув її слів, оскільки намагався швидко покинути місце події.

Ці показання обвинуваченого ставлять під сумнів правильність кваліфікації його дій, а тому суд помилково вважав, що ОСОБА_8 повністю визнає свою вину за ст. 186 ч. 2 КК України, що унеможливлювало проведення судового процесу у скороченому порядку дослідження доказів.

Крім того, у ході таких неоднозначних пояснень обвинуваченого прокурором було заявлене клопотання щодо необхідності допиту продавця магазину, а саме свідка ОСОБА_10 , яке залишилося невирішене судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія вважає, що за умови фактичного заперечення ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення за яким його обвинувачують, а саме усвідомлення ним відкритості вчиненої ним крадіжки, суду першої інстанції слід було змінити обсяг доказів, що підлягають дослідженню.

З метою перевірки таких показань обвинуваченого, необхідно було допитати свідка ОСОБА_10 , дослідити інші докази, які підтверджують або спростовують пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення за ст.186 ч. 2 КК України, зокрема і протокол одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 на який обвинувачений посилається в своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про розгляд справи без дослідження доказів, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що потягло за собою порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 412 КПК України, є істотними, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок підлягає до скасування.

При цьому, виходячи з того, що судом першої інстанції не досліджувались докази по справі у повному обсязі, а відповідно, доказам по справі не давалась оцінка судом першої інстанції, то колегія суддів позбавлена можливості виправити допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст. 186 ч. 2 КК України у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Колегія суддів, частково задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_8 і, задовольняючи змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення ОСОБА_8 , переваги одних доказів над іншими, необхідності застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

У зв`язку з цим, колегія суддів, аналізуючи апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 що суворості призначеного йому покарання, на цей час позбавлена можливості надати оцінку доводам обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. через його суворість.

Скасовуючи вирок суду щодо ОСОБА_8 з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, у відповідності до ст. 331 КПК України, повинна прийняти рішення щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Дотримуючись вимог ст. ст. 176; 177; 183; 197; 331 КПК України, з`ясувавши і, дослідивши всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла до висновку про те, що заявлені раніше і наявні у кримінальному провадженні ризики на цей час не зменшилися, зокрема ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, або впливати на свідка чи потерпілу, а тому вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 жовтня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412; 415; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити частково, а змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити в повному обсязі.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 24 квітня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, в Конотопському міськрайонному суді Сумської області іншим складом суду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити до 25 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4