УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" квітня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про задишення без розгляду її клопотанням, в інтересах ОСОБА_3 , про повернення майна,
Заявник подав до суду вказане клопотання.
Надалі, у судовому засіданні при його розгляді ОСОБА_4 , подала заяву про залишення без розгляду цього клопотання, тож слідчий суддя заслухавши з даного питання думку сторін та вивчивши останнє, приходить до наступного.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Тобто, системний аналіз положень КПК України свідчить, що заявлення клопотання про повернення майна у конкретному кримінальному провадженні є його правом, а не обов`язком через, що реалізується ним на власний розсуд.
Таким чином, право подачі заявником заяви про залишення його клопотання про повернення майна без розгляду також являється його конституційним правом, оскільки полягає у вільній реалізації свого права у спосіб передбачений КПК України та саме в такій спосіб на думку особи їй буде надано ефективний спосіб захисту в національному органі.
З положень ч. 6 ст. 9 вказаного Кодексу випливає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи до уваги положення ст. 7, ч. 2 ст. 8, ч. 5 і ч. 6 ст. 9 КПК України, клопотання про повернення майна залишити без розгляду безпосередньо за клопотанням особи, яка його подала.
Керуючись ст.ст. 1-29, 171, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Заяву задовольнити.
Клопотання ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_3 , про повернення майна - залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1