АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/140/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони до 05 лютого 2017 року включно залишати з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , відносно

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Бузулук Оренбурської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивовано тим, що слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 зазначених кримінальних правопорушень, та про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного, а тому вирішив застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подала в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду. Зокрема, апелянт зазначає, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_9 вже застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який підозрюваним жодного разу порушений не був та були виконані усі покладені на нього обов`язки. На думку захисника, під час розгляду клопотання слідчим суддею не було враховано даних про особу підозрюваного. Зокрема, як зазначає апелянт, ОСОБА_9 має постійне місце проживання, де проживає з родиною, має дитину 2004 року народження, працює аспірантом ПНЗ «Університет сучасних знань», має на утриманні матір літнього віку, яка страждає рядом захворювань, потребує догляду та допомоги підозрюваного. При цьому автор апеляції звертає увагу, що мати ОСОБА_10 проживає в місті Черкаси, а тому обмеження ОСОБА_9 у пересуванні унеможливлює здійснення ним своїх обов`язків по догляду за матір`ю.

Також захисник стверджує, що підозра у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, є необґрунтованою, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні.
Крім того, апелянт зазначає, що станом на момент оголошення в розшук ОСОБА_9 останній не був підозрюваним у провадженні, оскільки ОСОБА_11 було повідомлено про підозру у передбачений законом спосіб лише 06 жовтня 2016 року.
Безпідставно, на думку захисника, слідчий суддя поклав на ОСОБА_9 обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у провадженні з огляду на те, що такий обов`язок є неконкретним. Зокрема, як вказує апелянт, у сторони захисту та підозрюваного не має інформації щодо наявності інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також інформації про конкретних свідків, від спілкування з якими ОСОБА_9 слід утримуватися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003153 від 04 листопада 2016 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, яке виділено із кримінального провадження № 0001671 від 16 грудня 2014 року за фактами вчинення посадовими особами Департаменту земельних ресурсів КМДА кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України.

21 червня 2016 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, яке скеровано йому для вручення у спосіб, передбачений КПК України.

У зв`язку з відсутністю підозрюваного ОСОБА_9 за місцем свого проживання, його 29 червня 2016 року було оголошено в розшук, здійснення якого доручено ГУ БКОЗ Служби безпеки України.

04 липня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_9 та його доставку до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_9 було затримано на підставі ст. ст. 208, 191 КПК України та доставлено до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

07 жовтня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

05 грудня 2016 року постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_12 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до восьми місяців, тобто до 24 квітня 2017 року.

07 грудня 2016 року в судове засідання на розгляд клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_9 захисники останнього не з`явилися та судовий розгляд було відкладено на 09 грудня 2016 року, внаслідок чого строк дії ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року закінчився. У зв`язку з цим 09 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було відмовлено в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

12 грудня 2016 року прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 . Це клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у провадженні і невстановлених співучасників, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року клопотання прокурора було задоволено та щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя, всупереч ствердженням сторони захисту, з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні прокурора з доданими до нього матеріалами. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисників про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про їх існування є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним у вчинених кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на суспільну небезпечність самих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

В сукупності із обставинами кримінального провадження та ризиками, приведеними у клопотанні прокурора, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту на певний період доби, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на наведені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони до 05 лютого 2017 року включно залишати з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4