Справа № 690/66/17
Провадження № 1-кп/690/22/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2017 року м.Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000109 від 29.01.2017 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна загальна середня, не працюючого, студента 2 курсу ДНЗ «Ватутінський професійний ліцей», раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
представника служби у справах дітей ОСОБА_7
представника національної поліції ОСОБА_8
в с т а н о в и в:
неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 29 січня 2017 року у невстановлений слідством час, перебуваючи на смітнику по вул.Ювілейній, 31 в м.Ватутіне Черкаської області знайшов паперовий згорток із вмістом сухої подрібненої речовини зеленого кольору та привласнив її, чим вчинив незаконне придбання наркотичного засобу та в подальшому незаконно зберігав при собі без мети збуту для власного вживання та того ж дня о 16 год. 20 хв. під час проведення його особистого обшуку біля будинку АДРЕСА_2 у зв`язку з його затриманням за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175-1 КУпАП у нього було виявлено та вилучено паперовий згорток із вмістом сухої подрібненої речовини зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи №2/183 від 30.01.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено каннабіс масою 7,260 грам.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.
Згідно положень ст.12 КК України, злочин у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав свою винуватість, є злочином середньої тяжкості. Шкода, внаслідок вчинення зазначеного злочину, була завдана лише суспільним інтересам, тому відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України, у даному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
27 лютого 2017 року між прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000109 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 на підставах передбачених ст. 468, 469, 470, 472, 473, 476 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами у виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.. Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_3 згідний.
Сторонам відомо, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора та обвинуваченого ОСОБА_3 є обмеження права на оскарження вироку згідно ч.1 ст.394 та ч.3 ст.424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої ст.474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення складеної угоди.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 свідчить, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, що укладення ним угоди є добровільним, а не наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, чи будь-яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили укладену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Зі змісту ч.2 ст.124 КПК України, вбачається, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, тому з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави витрати за проведення експертизи №2/183 від 20.01.2017 року, що відповідно до довідки від 19/124-963 від 30.01.2017 року становить 440 грн. 20 коп..

Речові докази по справі (а.п.25) подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору канабіс в кількості 7,260 грам, що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Звенигородського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області по квитанції від 03.02.2017 року - знищити.
На підставі викладеного та керуючись ст.314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд -
з а с у д и в:
затвердити угоду про визнання винуватості укладену 27 лютого 2017 року між прокурором Звенигородської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп..
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ватутіне Черкаської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави, отримувач УК у м.Черкасах/Черкаси/24060300, код отримувача 38031150, рахунок 0002, банк ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018 витрати на проведення експертизи в розмірі 440 (чотириста сорок) грн. 20 коп..

Речові докази по справі (а.п.25) подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору канабіс в кількості 7,260 грам, що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Звенигородського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області по квитанції від 03.02.2017 року - знищити.
Підстав для обрання запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 не має.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Черкаської області, через Ватутінський міський суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1