Справа № 183/290/17
№ 1-кп/183/404/17
В И Р О К
іменем України
27 січня 2017 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000235 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, солдата, військовослужбовця за контрактом, стрільця-помічника гранатометника 1 парашутно-десантного взводу 2 парашутно - десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
06 червня 2016 року наказом № 118 командира військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , військовослужбовця служби за мобілізацією солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 1 парашутно-десантного взводу 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Солдат ОСОБА_4 , будучі військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Однак, 08 липня 2016 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , самовільно залишив військову частину без поважних причин в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 17 січня 2017 року, коли солдата ОСОБА_4 було затримано співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.
Таким чином у період з 08 липня 2016 року по 17 січня 2017 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину та незаконно перебував поза розташуванням військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно 08 липня 2016 року він, не маючи будь-яких законних підстав, самовільно, залишив військову частину, у зв`язку з наявними на той час непорозуміннями з військовослужбовцями та поїхав додому, де в цей же час дуже захворіла його мати. І із-за вказаних сімейних обставин, він до військової частини не повернувся.В скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що за місцем служби він характеризується негативно (а.п.19), скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.
Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, на обліках у лікарів нарколога та психіатра, не перебуває (а.п.25,26), за місцем мешкання характеризується позитивно (а.п.36).

Щире каяття ОСОБА_4 та активне сприяння розкриттю злочину, визнаються судом, як обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд, вважає можливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме більш м`яке не зазначене санкцією статті за цей злочин, у вигляді службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 10% його грошового забезпечення щомісячно, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та виправлення засудженого.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 10% його грошового забезпечення щомісячно.

Копію вироку ОСОБА_4 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1