Провадження № 11-кп/780/180/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 06.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
06 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

пр-ка потерпілого ОСОБА_14 : ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000126 за апеляційними скаргами прокурора та захисника на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка, Києво-Святошинського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років; постановлено стягнути: на користь держави процесуальні витрати в сумі 3 835 грн. 52 коп.; на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.; на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 463 040 грн. та моральної шкоди 10 000 грн.; на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 243 грн. та моральної шкоди 22 000 грн.;

Цим же вироком вирішено питання про речові докази,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 19 квітня 2014 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, на 0 км + 800 м автодороги Кременець Біла Церква Ржищів, поблизу м. Біла Церква Київської області, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Kango», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись по автодорозі в попутному напрямку з автомобілем «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , в суміжній смузі, праворуч від останнього, за наявності на місці пригоди дорожньої розмітки та дорожніх знаків, що регулюють рух на зазначеній ділянці дороги, у порушення вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» (встановлений по напрямку руху обох автомобілів, дозволяє виконання маневру повороту ліворуч лише на найближчому перехресті), не відмовившись від виконання маневру повороту ліворуч в місці пригоди, в порушення вимог п.10.1 (не створювати своїми діями, пов`язаними з маневруванням перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, перебуваючи в правій смузі руху, розпочав виконання маневру повороту ліворуч, перетинаючи при цьому смугу руху автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI» зі зміщенням зправа на ліво відносно напрямку руху останнього, та допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним транспортного засобу з передньою правою частиною автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», який рухався в лівій смузі в напрямку м. Біла Церква.

В результаті ДТП пасажири автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості, а пасажири ОСОБА_17 та ОСОБА_18 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та п.10.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо транспортною пригодою та її наслідками.

В апеляційних скаргах:
- прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки; в іншій частині вирок залишити без змін. Вимоги обґрунтовує тим, що санкція ч. 3 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років, проте, в порушення вказаних норм, суд першої інстанції обвинуваченому не призначив покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, чим, на думку прокурора, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

- адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з - під варти в залі суду; кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 закрити. Вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 було порушено права останнього. Зокрема, на думку захисника, було допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Так, захисник зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилося заявлене ним клопотання про повернення прокурору обвинувального акта, оскільки в ньому зазначається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, проте, аж ніяк в цьому не обвинувачується, та, на думку апелянта, ОСОБА_13 було протиправно визнано потерпілим, чому судом першої інстанції оцінки надано не було. З обвинувального акта не зрозуміло, в чому саме виразилися протиправні дії водія ОСОБА_7 та який причиновий зв`язок з порушенням вимог дорожнього знаку 4.1 та 10.1 ПДР України та наслідками ДТП. Не вказано, що обвинувачений на момент вчинення ДТП перебував на службі в службовому відрядженні. Окрім того, апелянт вказує, що показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , на які суд посилається як доказ вини ОСОБА_7 в скоєнні даного правопорушення, повністю спростовуються показаннями понятих, які 06 серпня 2014 року приймали участь в проведенні слідчого експеременту за участю потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_19 , який на момент ДТП знаходився в автомобілі ОСОБА_7 та показанями самого обвинуваченого. Захисник зазначає, що ОСОБА_7 винним себе в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення як на досудовому слідстві, так і в суді не визнав та дав суду правдиві показання. Захисник зазначає, що вина обвинуваченого повністю спростовується відеозаписом, який був вилучений з камери спостереження поста ДАІ, який спростовує показання потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_10 . Окрім того, апелянт вважає протокол огляду місця події від 20 квітня 2014 року неналежним доказом, а також звертає увагу на те, що на досудовому слідстві слідчий відмовився допитувати ОСОБА_7 та проводити слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і в подальшому судом першої інстанції дані порушення усунуті не були. На думку захисника, діям обвинуваченого надано неправильну кваліфікацію та не було об`єктивно з`ясовано всіх обставин справи, а ДТП сталося внаслідок порушень ПДР водієм ОСОБА_13 . Окрім того, адвокат вказує, що в провадженні недопустимими доказами є протокол проведення слідчого експерименту від 06 серпня 2014 року, оскільки він проведений з грубим порушенням вимог ст. 240 КПК України, і, як наслідкок, висновок інженерно-технічної експертизи №712А від 18 серпня 2014 року, висновок трасологічної експертизи №386А від 11 липня 2014 року, що ґрунтуються на вказаному протоколі. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано особу обвинуваченого та питання цивільних позовів вирішено із порушенням вимог законодавства.

В доповненнях до апеляційної скарги захисника, адвокат ОСОБА_9 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК україни скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначенго судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання; змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання і звільнити його з-під варти в залі суду. Вказані вимоги обгрунтовує тим, що в обвинувальному акті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 слідчим не зазначено формулювання обвинувачення, а замість цього обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, внаслідок чого ОСОБА_7 не набув статусу обвинуваченого. Окрім того, захисник зазначає, що при призначенні покарання не було враховано, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи, внаслідок отримання травм потребує постійного лікування, має батьків пенсіонерів, раніше ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, виховує неповнолітню дочку, частково відшкодував шкоду потерпілим, щиро розкаюється у вчиненому.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника:
- потерпіла ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити, у задоволенні апеляційної скрги захисника відмовити. Позицію обґрунтовує тим, що вирок, винесений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по відношенню до ОСОБА_7 є справедливим, і уже потрібно починати його виконання не лише стосовно позбавлення обвинуваченого волі, а й щодо відшкодування шкоди. Стосовно аргументів, наведених адвокатом в апеляційній скарзі, зазначає, що вони уже були досліджені в судовому засіданні та є безпідставними.

- представник потерпілого ОСОБА_14 - ОСОБА_15 просить в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 відмовити в повному обсязі, апеляційну скаргу прокурора задовольнити. Позицію пояснює тим, що вказівка захисника на те, що вина ОСОБА_7 не доведена, а винуватцем ДТП є ОСОБА_13 , повністю спростовується матеріалами досудового слідства та судового провадження, а вказані в апеляційній скарзі захисника доводи є безпідставними та не заслуговують на увагу. На думку представника потерпілого, доводи з приводу недопустимості доказів є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях, тому не заслуговують на увагу. Суд першої інстанції вірно призначив основне покарання з урахуванням всіх обставин справи, зокрема, поведінки засудженого, який вину не визнав, пробачення у потерпілих не попросив. З приводу апеляційної скарги прокурора зазначає, що вона є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

- потерпілий ОСОБА_13 вважає доводи апеляційної скарги захисника необгрунтованими, невмотивованими та, відповідно, такими, що не можуть бути прийнятими до уваги, в зв`язку з чим, на його думку, апеляційну скаргу потрібно відхилити, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін. Зокрема, вказує, що захисник не здатний спростувати очевидні факти, які підтверджують порушення ПДР обвинуваченим, а сам обвинувачений, замість того, щоб вибачитися та по можливості відшкодовувати потерпілим збитки, всіляко намагається затягнути розгляд справи, свою вину перекладає на потерпілого та робить спроби ініціювати неосудність.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу в повному обсязі та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; захисників, які підтримали свою апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги прокурора заперечували; обвинуваченого ОСОБА_7 , який в дебатах та останньому слові підтримав апеляційну скаргу захисників, проти апеляційної скарги прокурора заперечував; потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та представника потерпілого ОСОБА_14 ОСОБА_15 , які підтримали подану прокурором апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів проходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що під істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку вказується формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до вимог п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В порушення вказаних вимог, при складанні та затвердженні обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурором та слідчим не було дотримано вимог ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення. В даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та вказівка на наявність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України /т. 4 а.п. 1-4/.

Таким чином. ОСОБА_7 фактично не пред`явлено обвинувачення, у зв`язку з чим порушено як його право на захист, так і загальні принципи судочинства, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

На вказані факти під час розгляду в суді першої інстанції захисником неодноразово зверталася увага, проте його клопотання були проігноровані.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для вирішення питання про відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України і, в залежності від встановленого, прийняття рішення відповідно до ст. 314 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, враховуючи тяжкість діяння, у вчиненні якого йому пред`явлено підозру та за яке його засуджено на 9 років позбавлення волі, а також для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора та захисника задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 05 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 04 травня 2017 року включно.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4