Справа № 463/2949/15-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/47/17 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши кримінальне провадження № 463/2949/15-к про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Баку Республіки Азербайджан, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 366 КК України,
з участю секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а :
Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2016 року ОСОБА_8 засуджена за ч.1 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят грн.; за ч.4 ст. 358 КК України - до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено за сукупністю злочинів остаточне покарання штраф у розмірі вісімсот п`ятдесят грн.

На підставі ч.5 ст. 74, п.2 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_8 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_8 визнано невинуватою та виправдано за ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 КК України за епізодами підроблення та використання копії диплому за недоведеністю наявності в її діяннях складу кримінального правопорушення.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
ОСОБА_8 гизи визнана винною в тому, що вона у вересні 1996 року з метою поступлення у 1996-97 навчальному році в якості слухача на заочну форму навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка» (далі МІПК), достовірно знаючи, що вона не закінчувала повний курс Бакінського фінансово-кредитного технікуму м. Баку Республіки Азербайджан за спеціальністю бухгалтер «Бухгалтерський облік», підробила офіційний документ - виписку з трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 , власноручно внесла в неї неправдиві відомості про те, що до поступлення на завод ЖБК №2 закінчила повний курс БФК технікуму за спеціальністю «бухгалтерський облік» та отримала диплом НОМЕР_2 від 04.07.1986 року, завірила печаткою госпрозрахункового відділення Львівського обласного клінічного діагностичного центру та підписала її від імені начальника відділу кадрів ОСОБА_13 .
Крім цього ОСОБА_8 у вересні 1996 року з метою поступлення у 1996-97 навчальному році в якості слухача на заочну форму навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», достовірно знаючи, що вона не закінчувала повний курс Бакінського фінансово-кредитного технікуму м. Баку Республіки Азербайджан за спеціальністю бухгалтер «Бухгалтерський облік», використала завідомо підроблену виписку із трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 , в яку внесені неправдиві відомості про те, що до поступлення на завод ЖБК №2 закінчила повний курс БФК технікуму за спеціальністю «бухгалтерський облік» та отримала диплом НОМЕР_2 від 04.07.1986 року. Внаслідок цього наказом від 01.10.1996 № 58/1 ОСОБА_8 була зарахована слухачем заочної форми навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», який закінчила в 2000 році та отримала диплом ЛК НОМЕР_3 .
На вирок суду обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу та уточнення до неї, просить вирок в частині визнання її винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.4 ст. 358 КК України (за епізодом підроблення та використання виписки з трудової книжки) скасувати й у цій частині кримінальне провадження закрити на підставі ст. 248 КПК України, у решті вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Висновок суду щодо її винуватості не базується на належних доказах, оскільки станом на 2012 рік вона не повинна була надавати диплом про базову бухгалтерську освіту, бо з 2000 року мала повну вищу економічну освіту і спеціальний стаж роботи за фахом близько 20 років. Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (працівники фінінспекції, які влітку 2012 року здійснювали ревізію ЛОКДЦ) засвідчили, що не було встановлено жодного порушення щодо її освіти. Судом не звернуто уваги на те, що її не допитували щодо цих обставин на досудовому слідстві. В матеріалах досудового розслідування відсутні будь-які документи, які б свідчили про вказівки прокуратури, керівництва слідством щодо факту підробки документів про освіту й трудову діяльність. Суд не дав оцінки обставинам вручення їй письмового повідомлення про підозру, яке відбулося з порушенням порядку, передбаченого главами 6, 11 КПК України. Висновок про те, що вона виготовила витяг з трудової книжки серії НОМЕР_4 , не підтверджено належними та достовірними доказами; єдиним доказом є вилучені матеріали з особової справи, однак особова справа була належним чином не прошита та не пронумерована, було порушено порядок її вилучення. Не підтверджено висновок про використання нею витягу з трудової книжки серії ИТ-1 № НОМЕР_1 ; немає доказу, який би засвідчив, що саме вона подавала витяг з трудової книжки до МІПК, оскільки в судових засіданнях було встановлено, що немає її заяви про вступ до цього навчального закладу. Судом не врахована позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 09.07.2015 у справі № 5-50кс15. Виписку з трудової книжки не можна вважати офіційним документом, оскільки вона за формою та реквізитами не відповідає вимогам та формі, які встановлені для документів згідно з Національним стандартом України Державна уніфікована система документації, затверджена Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55. Те, що подання витягу з трудової книжки зумовило вступ до МІПК, доказами не підтверджено. Докази свідчать про те, що виписка з трудової книжки не могла надати право на вступ до МІПК, оскільки могла не подаватися взагалі. Відповідно до Положення про експериментальний прийом на навчання зарахування до МІПК відбувалося за результатами співбесіди. Судом не взято до уваги показання свідка ОСОБА_16 про те, що витяг з трудової книжки або довідка з роботи не надавали жодних переваг абітурієнту і могли подаватися тільки для підтвердження відповідності обраної спеціальності місцю праці (для майбутньої спеціалізації на 3 курсі навчання); свідка ОСОБА_17 про те, що виписка з трудової книжки була не обов`язковою для подання абітурієнтом, бо особа могла не працювати. Висновок про доступ до печатки підприємства зроблений судом помилково. Свідок ОСОБА_18 не міг конкретизувати, хто у 1996 році мав доступ до печатки госпрозрахункового відділення ЛОКДЦ; вказав, що обвинувачена в силу своїх обов`язків мала доступ до печатки, проте не назвав, яких саме, й не пам`ятав, на якій саме посаді вона працювала у 1996 році. Суд на припущеннях цього свідка мотивував доступ обвинуваченої до печатки. Відповідно до чинної у 1996 році Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень та виготовлення печаток і штампів, затвердженої Наказом МВС України від 18.10.1993 № 643, гербові й прості печатки, штампи повинні зберігатися в сейфі у керівника підприємства. Вона не була керівником і доступу до печатки не мала. Судом взято до уваги показання свідка ОСОБА_19 , який нібито вказав, що у 1996 році вона працювала в центрі на посаді головного бухгалтера і мала доступ до печатки центру, проте вона працювала не головним бухгалтером центру, а головним бухгалтером госпрозрахункового відділення ЛОКДЦ та йдеться про використання печатки відділення, а не центру. Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні вказав, що він не пам`ятає, чи обвинувачена мала доступ до печатки госпрозрахункового відділення ЛОКДЦ як бухгалтер у 1994 році. Судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки: показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Окремі докази, які досліджувались судом, є суперечливими, зокрема, особова справа обвинуваченої, протокол тимчасового доступу до речей і документів, показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_23 .
В ході апеляційного розгляду обвинувачена та її захисник апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви. Просять апеляційну скаргу задоволити.
Прокурор апеляційну скаргу заперечив, вирок суду вважає законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, допитавши свідка ОСОБА_16 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1, ч.4 ст. 358 КК України, за обставин, описаних у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим і вмотивованим.
Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема:
копією наказу № 58/1 від 01.10.1996 Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка» та додатку № 3-б до цього наказу, копією наказу № 57-4/2-10 від 24.04.2000, згідно з якими ОСОБА_12 ) з 01.10.1996 була зарахована на заочну форму навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», та закінчила навчання 24.10.2000, отримавши диплом ЛВ НОМЕР_3 ;
копією свідоцтва про одруження, згідно з яким ОСОБА_12 внаслідок укладення шлюбу 14.02.1998 змінила дівоче прізвище « ОСОБА_24 » на « ОСОБА_25 »;
протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 18.01.2013, згідно з яким проведено огляд та вилучення особової справи ОСОБА_12 , в якій знаходилися копія диплому НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_12 про те, що вона в 1986 році закінчила Бакінський ФКТ, та виписка з трудової книжки на одному аркуші на її ім`я, завірена печаткою госпрозрахункового відділення Львівського обласного діагностичного центру і скріплена підписом від імені начальника відділу кадрів ОСОБА_13 ;
особовою справою студентського відділу факультету «економіки та менеджменту» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», заведеної на студентку ОСОБА_12 , в якій серед документів, які стали підставою для зарахування студентки на навчання, наявні: виписка з трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 , яка містить відомості про те, що до поступлення на завод ЖБК №2 ОСОБА_12 закінчила повний курс БФК технікуму за спеціальністю «бухгалтерський облік» та отримала диплом НОМЕР_2 від 04.07.1986 року, яка заповнена вручну, скріплена печаткою госпрозрахункового відділення Львівського обласного діагностичного центру та містить підпис від імені начальника відділу кадрів ОСОБА_13 ;
показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що станом на 1996 рік він працював на посаді заступника директора Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», й на той час був установлений перелік документів для вступу, серед яких була виписка з трудової книжки;
Положенням про експериментальний прийом в Державний університет «Львівська політехніка» для навчання на спецфакультетах міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства, затверджених ректором 10.10.1994, згідно з яким серед документів, які подавалися на навчання, передбачено витяг з трудової книжки, а також диплом про середню спеціальну освіту або кваліфікацію молодшого спеціаліста (т.1 а.с.122-123);
висновками судової почеркознавчої експертизи від 06.05.2014 № 6/283 та почеркознавчої експертизи від 21.02.2014 № 6/139, згідно з якими рукописний текст у витягу з трудової книжки серії ИТ-1 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 . Підпис від імені ОСОБА_13 у витягу з трудової книжки серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_12 виконаний ОСОБА_26 ;
показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що станом на 1996 рік вона працювала на посаді начальника відділу кадрів госпрозрахункового відділення Львівського обласного діагностичного центру і в її посадові обов`язки входило готування та завіряння на вимогу працівників витягів з їх трудових книжок, проте витяг з трудової книжки серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_12 вона не готувала, такий заповнений не її почерком, навпроти її прізвища стоїть не її підпис;
показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , згідно з якими доступ до печатки мала ОСОБА_8 в силу виконання своїх обов`язків;
показаннями свідка ОСОБА_27 про те, що в 2012 році працівниками обласного КРУ здійснювалася ревізія господарської діяльності діагностичного центру й під час ознайомлення ревізорів з особовими справами працівників, було встановлено, що диплом про вищу освіту головного бухгалтера ОСОБА_8 було видано на прізвище ОСОБА_12 . В особовій справі були лише документи про зміну прізвища внаслідок одруження, в той же час документів про зміну «по - батькові» не було. Начальник відділу кадрів ОСОБА_23 звернула увагу ОСОБА_8 на розбіжність у її документах в особовій справі та необхідність усунути таку, однак ОСОБА_8 взяла копію диплому із матеріалів особової справи, на очах працівника відділу кадрів порвала її та викинула у смітник. В подальшому ОСОБА_8 представлено довідку із Львівської політехніки, з якої вбачалося, що з 1996 року по 2000 року вона там підвищувала кваліфікацію, здобуваючи вищу освіту за професією бухгалтера як ОСОБА_12 . Було встановлено, що у вказаний навчальний заклад ОСОБА_8 поступила як особа, що уже мала освіту, яку здобула в Бакінському фінансово-кредитному технікумі. В центрі працювала ще одна особа ОСОБА_28 , щодо якої були відомості про закінчення цього ж навчального закладу, та в особових справах містилися копії диплому про здобуття цими особами освіти в одному навчальному закладі, які містили одинакові номери, було зроблено запит у вказаний навчальний заклад для перевірки наявних відомостей. З відповіді навчального закладу стало відомо, що обвинувачена в Бакінському фінансово-кредитному технікумі не навчалася, та диплом не отримувала;
показаннями свідка ОСОБА_28 про те, що вона є сестрою ОСОБА_8 , з якою разом навчалася в одному класі школи м. Баку. Вона швидше завершила навчання у 1984 році, пішовши з 8-го класу, та поступила на навчання у Бакінський фінансово-кредитний технікум, який закінчила в 1987 році. В той же час сестра продовжувала вчитися в школі до 1986 року, згодом переїхала у м. Львів, де поступала на навчання у медичний коледж. У Бакінському фінансово-кредитному технікумі сестра не навчалася, економічну освіту здобувала з 1996 по 2000 роки у Львівській політехніці.
Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.1, ч.4 ст. 358 КК України.
Доводи сторони захисту про незаконність вироку, неповноту, однобічність досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та недопустимість доказів колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.
Дослідження доказів здійснювалось судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Докази, які лягли в основу обвинувального вироку, здобуті уповноваженою особою у встановленому КПК України порядку й отримали процесуальне закріплення з дотриманням вимог закону, тобто відповідають критерію допустимості, є належними та у своїй сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Підстав вважати, що під час судового розгляду залишились недослідженими обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, немає. Отже визначені ст. 410 КПК України правові підстави для визнання судового розгляду неповним відсутні.
Суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув усі обставини справи в їх сукупності, поклав в основу вироку належні, допустимі та достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, й дійшов правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.4 ст. 358 КК України.
Визнаючи обвинувачену винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.4 ст. 358 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що виписка з трудової книжки є офіційним документом, і з таким висновком суду колегія суддів погоджується.
Верховним Судом України висловлена правова позиція щодо ознак офіційного документа як предмета злочину (справа № 5-50кс15), а саме: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у виді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.
Видача виписки з трудової книжки передбачена нормативним актом - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, згідно з п.2.7. якої у разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.
Отже виписка з трудової книжки, яка видається відповідною особою в межах її службової компетенції; за формою та змістом відповідає трудовій книжці; з обов`язковим реквізитом позначкою про завірення, а викладені у ній відомості щодо закінчення навчального закладу та трудової діяльності особи мають юридично значущий характер, відповідає критеріям офіційного документа.
З фактичних обставин вбачається, що обвинувачена власноручно заповнила бланк виписки з трудової книжки з відповідними реквізитами шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей, підписала її від імені начальника відділу кадрів ОСОБА_13 та використала підроблений нею документ при вступі до Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства (МІПК).
Покликання апелянта на те, що виписка з трудової книжки не надавала право на вступ до МІПК і могла не подаватись взагалі, оскільки особа могла не працювати, не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинуваченої складу злочинів, передбачених ч.1, ч.4 ст. 358 КК України.
Положенням про експериментальний прийом в Державний університет «Львівська політехніка» для навчання на спецфакультетах Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства передбачалось подання абітурієнтом документів, зазначених у переліку, в тому числі виписки з трудової книжки. Крім цього при зарахуванні на вечірню та очно-заочну форму навчання враховувався також профіль діяльності претендента (т.1 а.с.122-123).
Те, що претендент, який не працює, міг не подавати виписку з трудової книжки, не стосується ОСОБА_8 , оскільки остання на час вступу до МІПК працювала, відповідно повинна була надати виписку з трудової книжки, й наведені у ній відомості враховувались при зарахуванні на заочну форму навчання.
Твердження обвинуваченої про те, що вона доступу до печатки госпрозрахункового відділення ЛОДЦ не мала, не може бути підставою для скасування вироку з врахуванням того безспірного факту, що вона власноручно внесла у бланк виписки з трудової книжки неправдиві відомості та підписала її від імені працівника відділу кадрів ОСОБА_13 .
Те, що вилучена особова справа не прошита й не пронумерована, не впливає на відповідність цього доказу критеріям належності та допустимості.
Покликання апелянта на порушення процедури вилучення особової справи є голослівним і колегія суддів їх до уваги не бере. Зазначені доводи сторони захисту ретельно перевірені судом першої інстанції та спростовані у вироку суду.
Доводи в апеляційній скарзі про те, що висновок суду не базується на належних доказах, оскільки станом на 2012 рік ОСОБА_8 не повинна була надавати диплом про базову бухгалтерську освіту (так як з 2000 року мала повну вищу економічну освіту, спеціальний стаж роботи за фахом близько 20 років, і працівниками фінінспекції не було встановлено жодного порушення щодо її освіти), не впливають на правильність висновків суду про підробку обвинуваченою виписки з трудової книжки та її використання.
Колегія суддів вважає безпідставними твердження сторони захисту про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли вплинути на його висновки, зокрема, показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та докази, які є суперечливими.
У ході судового розгляду суд першої інстанції, з`ясувавши усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, на виконання вимог закону дав оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам відповідно до ст. 94 КПК України та навів у вироку належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Передбачених ст. 412 КПК України істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення й тягли б за собою скасування вироку, на стадіях досудового розслідування та судового розгляду допущено не було.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 необґрунтованою. Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування та закриття кримінального провадження немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4