Єдиний унікальний номер 227/2775/16-к
Номер провадження 11-кп/775/1180/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції під час трансляції з Добропільського міськрайонного суду Донецької області апеляційну скаргу прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2016р., яким обвинуваченого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Білозерське Донецької області, та проживає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. ст. 75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2016р., обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він ігноруючи вимоги Законів України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів , психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 з наступними змінами « Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів », наказу Міністерства охорони здоров`я України від 1 серпня 2000 року № 188 з наступними змінами « Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів , психотропних речовин і прекурсорів , які знаходяться у незаконному обігу», 06.04.2016р. о 12.00 год., знаходячись біля масиву гаражів , розташованих по вул. Московська в м. Білозерське Донецької області, незаконно придбав, підібравши знайдений у цьому місті медичний шприц з наркотичною рідиною, який незаконно зберігав при собі в одежі без мети збуту.

Цього ж дня 06.04.2016р. о 15.12 год. обвинувачений ОСОБА_7 був зупинений працівниками правоохоронних органів у дворі будинку АДРЕСА_2 , у якого в процесі особистого огляду був виявлений і вилучено медичний шприц з рідиною масою 2,084 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,027г.

На зазначений вирок суду прокурором ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він прохає вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ст. 309 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 також:

-вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості;

-зазначає, що судом першої інстанції при постановленні вироку залишено поза увагою дані, що характеризують особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, має непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів;

-вказує, що звільнившись від відбування покарання обвинувачений ОСОБА_7 знову вчинив умисний злочин через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі, таким чином ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, отже висновки суду першої інстанції про виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та прохав її задовольнити, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Як видно з апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 309 ч.2 КК України не оскаржуються, прокурор не згодний тільки з призначеним ОСОБА_7 покарання, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2016р тільки в межах апеляційних вимог.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 , то, на думку колегії суддів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у межах установлених у санкції ст. 309 ч.2 КК України Особливої частини Кримінального Кодексу України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

При цьому суд першої інстанції на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, визначив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, при цьому врахував індивідуальний її ступінь та дав її оцінку у вироку, а саме врахував цінність тих суспільних відносин, на які посягнув ОСОБА_7 , відсутність тяжких наслідків, спосіб вчинення злочину, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, форму та ступінь вини ОСОБА_7 , мотивацію злочину - без мети збуту для особистого вживання, наявність по справі однієї кваліфікуючої ознаки.

Також при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував особу винного, а саме те, що він має постійне місце проживання і задовільно охарактеризований за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, але має зайняття, яке забезпечує його матеріально, допомагає молодій сестрі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 надав суду апеляційної інстанції побутову характеристику за місцем свого проживання, відповідно до якої з сусідами він в конфлікти не вступає, їх спокій не порушує, довідку від 25.11.2016р. про те, що він дійсно працює в Комунальному підприємстві «Добро» Добропільської міської ради машиністом ( кочегаром) котельних з 25.11.2015р. по теперішній час, а також свідоцтво про народження його племінниці.

Також судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання була врахована пом`якшуюча вину обставина його щире каяття у вчиненому та відсутність обтяжуючих обставин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що вирок суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є непереконливими з наведених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції при постановленні вироку залишено поза увагою дані, що характеризують особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, має непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, тому висновки суду першої інстанції про виправлення ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства є безпідставними, також не є слушними, оскільки ОСОБА_7 є людиною молодого віку, є залежнохворою людиною від наркотичних засобів, потребує постійного лікування та нагляду з боку лікаря - нарколога, відбув реальне покарання за аналогічний злочин, проте відбуте покарання, на думку колегії суддів тільки покарало його, а не виправило, тобто не досягло своєї трьохланкової мети, відповідно до ст. 50 ч.2 КК України.

З урахуванням позитивних змін в житті обвинуваченого ОСОБА_7 на момент апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання та прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, який належним чином вмотивований у вироку суду першої інстанції, є законним, обґрунтованим та справедливим, оскільки звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням сприятиме саме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Тому рішення суду першої інстанції, про застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України є правильним та справедливим, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, та з урахуванням викладеного вище до ОСОБА_7 можливо застосувати вимоги ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2016р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2016р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.