Єдиний унікальний номер 205/659/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги зазначив, що постановою від 27.12.2016 року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 незаконно скасував його статус потерпілого, який виник з моменту подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР під №0000096 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.. 383 КК України. За його заявою, 15.05.2013 року було порушено кримінальну справу №0002832, яка була закрита судом лише 07.07.2016 року, у зв`язку з закінченням строків давності, що не відноситься до реабілітуючих підстав для закриття кримінального провадження.

На підставі вищезазначеного просить постанову про відмову у визнанні потерпілим від 27.12.2016 року - скасувати.

06.02.2017 року ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просить розглядати скаргу у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на його дії.

Розглянувши матеріали даної скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 15.09.2016 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 надійшла ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2016 року, якою зобов`язано прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, а саме: завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину із штучним створенням доказів обвинувачення.

16.09.2016 року за вищевказаним фактом прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 внесено відомості до ЄРДР за № 0000096 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

В ході проведення досудового розслідування слідчим СВ Новокодацького ВП ДВП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 винесено постанову від 21.12.2016 року про перекваліфікацію кримінального правопорушення, у звязку з невідповідністю фактичних обставин, встановлених в ході проведення досудового розслідування кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2016 року та визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення як ч. 1 ст. 383 КК України.

Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 від 27 грудня 2016 року було відмовлено ОСОБА_6 у визнані його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000096 від 16.09.2016 року.

Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 від 28 грудня 2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000096 від 16.09.2016 року, закрито.

Оскаржувана постанова прокурора була винесена у кримінальному провадженні № 0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2016 року, за попередньою правовою кваліфікацію ч. 2 ст. 383 КК України, тобто, завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину із штучним створенням доказів обвинувачення.

Постановою слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 21.12.2016 року визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення як ч. 1 ст. 383 КК України, тобто, завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України, відноситься до злочинів проти правосуддя (Розділ XVIII КК України) і має обєктом злочинного посягання порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.

Пунктом 5 частини 1статті 303 КПК України передбачено, що рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1ст. 304 КПК України).

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим стає особа, що зазнала моральної шкоди, яка в свою чергу і повинна бути доведена тією особою, яка вважає себе потерпілим. КПК України допускає можливість відмови визнанні особо потерпілою. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у очевидній відсутності причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою та неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. Особа яка вважає себе потерпілою повинна заявити та довести наявність завданої злочином їй шкоди.

На підставі вищезазначеного встановлено, що оскаржувана постанова прокурора містить обґрунтовані висновки щодо прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілип в межах даного кримінального провадження, які повністю грунтуються на нормах кримінально-процесуального закону та відповідають встановленим під час досудового розслідування обставинам, з яких дійсно не вбачається наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 завдано майнової або моральної шкоди саме тим злочином, який розслідується в порядку кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000096, а отже постанова прокурора скасуванню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 307 КПК України за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпіли - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 307, 309 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Скарги на ухвали слідчого судді, які оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1