Справа № 445/382/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Убині Кам"янка - Бузького району Львівської області, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого , на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого, начальника продовольчого складу 1- го господарського взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення навчального процесу Навчального центру Національної гвардії України, прапорщика,
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 425 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_4 у період з 8 год. 15 хв. до 17 год 30 хв 9 листопада 2016 року, перебуваючи у Навчальному центрі Національної гвардії України, який розташований за адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. Січових Стрільців, 2, будучи військовою службовою особою, на яку покладались адміністративно-господарські функції - начальником продовольчого складу 1-го господарського взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення навчального процесу Навчального центру Національної гвардії України, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків та злочинну самовпевненість, неналежно виконав вимоги ст. 19 Конституції України ст.ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», п. 7 розділу 5 Положення про продовольче забезпечення Національної гвардії України в мирний час, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 вересня 2015 року № 1118, п. 3.2.33 Положення про військове господарство внутрішніх військ МВС України, затвердженого наказом Командуючого внутрішніх військ МВС України від 20 травня 1992 року №72 та функціональних обов`язків за посадою, затверджених заступником начальника Навчального центру з матеріального забезпечення - начальником тилу підполковником ОСОБА_6 , хоча мав реальну можливість їх виконати належним чином, а саме: одержавши накладну про поставку посудомийної машини ОСОБА_7 до Навчального центру Національної гвардії України, посудомийну машину Sі1аnos Т не прийняв та фактичну її наявність у Навчальному центрі Національної гвардії України не перевірив та, розраховуючи, що вказана посудомийна машина дійсно є в наявності, проставив на накладній відмітку «на склад прийняв», власноручний підпис та вніс посудомийну машину ІНФОРМАЦІЯ_2 у картонку складського обліку матеріалів, хоча остання (посудомийна машина Sі1аnos Т) до Навчального центру Національної гвардії України поставлена не була, в результаті чого Навчальним центром Національної гвардії України перераховано ФОН ОСОБА_8 бюджетних коштів у розмірі 199900 гривень,
Крім цього, ОСОБА_4 у період з 8 год 15 хв до 17 год 30 хв 25 листопада 2016 року, перебуваючи у Навчальному центрі Національної гвардії України, який розташований за адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. Січових Стрільців, 2, будучи військовою службовою особою, на яку покладались адміністративно-господарські функції - начальником продовольчого складу 1-го господарського взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення навчального процесу Навчального центру Національної гвардії України, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків та злочинну самовпевненість, неналежно виконав вимоги ст. 19 Конституції України ст.ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», п. 7 розділу 5 Положення про продовольче забезпечення Національної гвардії України в мирний час, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 вересня 2015 року № 1118, п. 3.2.33 Положення про військове господарство внутрішніх військ МВС України, затвердженого наказом Командуючого внутрішніх військ МВС України від 20 травня 1992 року №72 та функціональних обов`язків за посадою, затверджених заступником начальника Навчального центру з матеріального забезпечення - начальником тилу підполковником ОСОБА_6 , хоча мав реальну можливість їх виконати належним чином, а саме: одержавши накладну про поставку вітрин холодильних у кількості 3 штук до Навчального центру Національної гвардії України, вітрини холодильні у кількості 3 штук не прийняв і фактичну їх наявність у Навчальному центрі Національної гвардії України не перевірив та, розраховуючи, що вітрини холодильні у кількості 3 штук дійсно є в наявності, проставив на накладній відмітку «на склад прийняв», власноручний підпис та вніс вітрини холодильні у кількості 3 штук у карточку складського обліку матеріалів, хоча останні (вітрини холодильні) до Навчального центру Національної гвардії України поставлені не були, в результаті чого Навчальним центром Національної гвардії України перераховано ФОП ОСОБА_9 бюджетних коштів у розмірі 130500 грн., чим спричинив істотну шкоду у вигляді матеріальних збитків державі в сумі 330400 грн., тобто вчинив недбале ставлення військової службової особи до служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, що заподіяло істотну шкоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 425 ч.3 КК України.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження досягнуто угоди про визнання винуватості у вчиненні вказаного злочину, яку укладено 03. 03.2017 року.
Так із змісту даної угоди встановлено, що ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні зазначеного злочину, передбаченого ч.3 ст.425 КК України та наведені обставини вчинення цього злочину і зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди, особу обвинуваченого який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, за місцем служби зарактеризується позивно. Сторони вважали за можливе при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України, та погодилися на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, у вигляді 1 року позбавлення волі. Сторони вважали за можливе з урахуванням всіх обставин справи на підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 425 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік на службове обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік зі щомісячним відрахуванням 10% із суми грошового забезпечення останнього в дохід Держави.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що усвідомлює, що наслідком укладання та затвердження цієї угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він зможе допитувати свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь.
Крім того, наслідком укладання та затвердження цієї угоди є обмеження права ОСОБА_4 на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу, які полягають у тому, що він зможе оскаржити вирок виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4-7 статті 474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, наслідком якого буде новий судовий розгляд кримінального провадження в загальним порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 , просив таку затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.
Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 425 КК України, як недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Угода про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні підлягає затвердженню, з тих підстав, що така відповідає вимогам ст.472 КПК України, обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винуватим за ч. 3 ст. 425 КК України та просив затвердити вказану угоду. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_4 роз"яснено вимоги ст. 473,ч. 4ст. 474, 476 КПК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 з одного боку та заступником військового прокурора Тернопільського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 з другого боку у кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України за умовами якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину, передбаченого ч.3 ст. 425 КК України і сторони кримінального провадження погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинений ним злочин, передбачений ч.3 ст. 425 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 425 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік на службове обмеження для військовослужбовців на той самий строк - 1 рік зі щомісячним відрахуванням 10% із суми грошового забезпечення останнього в дохід Держави.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, призначивши йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_4 основне покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 425 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік на службове обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік зі щомісячним відрахуванням 10% із суми грошового забезпечення останнього в дохід Держави.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.
Вирок суду може бути оскаржений в порядку та з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1