АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0001478 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:
- 3 березня 1997 року Подільським районним судом м. Києва за ч.1 ст.229-6 КК України (1960 р.) до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
- 4 грудня 1997 року Мінським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 144, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 193, ч.2 ст.140, ст.. 17, ч.2 ст. 140, 42 КК України (1960 р.) до 4-х років позбавлення волі; звільнений 5 грудня 2000 року умовно-достроково на 3 місяці 19 днів;
- 17 квітня 2002 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;звільнений 4 вересня 2003 року на підставі Закону України «Про амністію» від 11 липня 2003 року;
- 15 лютого 2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.15, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 22 жовтня 2008 року по відбуттю строку покарання;
- 22 травня 2009 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 185, до 4 років позбавлення волі, звільнений 7 грудня 2012 року по відбуттю строку покарання,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід тримання під вартою.
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 29 січня 2013 року приблизно в 03.45 год., перебуваючи по АДРЕСА_2 з метою повторного таємного викрадення чужого майна, зайшов до приміщення гуртожитку по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що вхідні двері до кімнати № НОМЕР_1 на 3-му поверсі даного гуртожитку не зачинені на замок, проник в житло - вказану кімнату, де, впевнившись, що мешканці кімнати сплять і не можуть спостерігати за його діями, намагався повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: ноутбук «Sаmsung RV508» вартістю 3686грн., мобільний телефон «Sаmsung S 5250» вартістю 1456.24 грн., мобільний телефон «Nоkіа 1661-2» вартістю 60 грн., та майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: ноутбук «Аsus Х54Н» вартістю 3500 грн., а всього майно загальною вартістю 8702.24 грн., які взяв зі столу, мобільні телефони поклав до кишені своїх штанів, ноутбуки тримав в руках, однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення повторного таємного викрадення чужого майна до кінця, оскільки був викритий потерпілими на місці вчинення злочину, майно, яке намагався викрасти, залишив на місці вчинення злочину та покинув кімнату, однак був затриманий працівником охорони гуртожитку.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього ст.ст. 75, 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з місцями позбавлення волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що страждає на ряд тяжких хронічних захворювань та перебуває у зв`язку з ними на обліках.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та розглянувши справу в її межах, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 3 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховані обставини, які впливають на визначення покарання, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався вимог закону, врахував обставини та тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, не працює, його вік, стан здоров`я наявність ряду тяжких захворювань, посередню характеристику по місцю відбування покарання, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, вид та вартість майна, яке намагався викрасти обвинувачений, повернення вказаного майна потерпілим, його відношення до вчиненого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченій, - щире каяття, обставина, що обтяжує покарання, - рецидив злочину, тобто, як встановлено під час апеляційного розгляду, судом першої інстанції при призначенні покарання враховані й ті обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, приближене до мінімального, 3 роки 3 місяці позбавлення волі, і дане покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням всіх обставин справи, за своїм видом і розміром, згідно зі ст. 65 КК України, відповідає вимогам закону, тобто, є обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.. 69, 75 КК України.

Інших доводів, які б слугували підставою для зміни вироку та призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 1 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, обвинуваченим ОСОБА_8 в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

___________________________ ____________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3