Справа № 314/1342/17
Провадження № 1-в/314/503/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням начальника Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Корніївка, Веселівський район, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
По даній справі засуджений: 26.05.2016 рокувироком Енергодарського міського суду Запорізької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2014 року по 28.07.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає за два дні позбавлення волі,

початок строку: 21.07.2014 року, кінець строку: 14.07.2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від начальника Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» надійшло подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представник адміністрації колонії дане подання підтримав, просив його задовольнити, пояснив суду, що засуджений ОСОБА_3 з 26.08.2016 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», за час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушує, стягнень не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення.
Захисник засудженого просив суд подання адміністрації колоніїзадовольнити, та звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився.
В судовому засіданні засуджений просив суд подання адміністрації колоніїзадовольнити, та звільнити його від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився, так як засудженийвін у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення порушень закону в майбутньому.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення, так як вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.05.2016 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2014 року по 28.07.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 26.08.2016 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», за весь час відбування покарання має лише два заохочення, а саме:
-30.09.2016 року, хоча засуджений 26.08.2017 року тільки прибув до установи, що суду є незрозумілим, адже відповідно до ст. 131 КВК України заохочення застосовується на основі об`єктивної оцінки поведінки засуджених, їхнього ставлення до праці і навчання, отже суд приходить до висновку, що вказаний період є замалим для визначення характеристики засудженого;
-та 30.12.2016 року, засуджений лише три місяці працював днювальним відділення, крім того з січня по травень 2017 року заохочень не має.
В судовому засіданні було встановлено, що засуджений, з призначеного за вироком суду строку покарання фактично відбув три роки, а іншу частину строку покарання зараховано згідно положень ч. 5 ст. 72 КК України. За вироком суду має цивільний позов у розмірі 231310,07 грн., з якого відшкодовано лише 6000 гривень.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 під час досудового слідства переховувався від правоохоронних органів, не сприяв розкриттю злочину, засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України, що відповідно до класифікації злочинів за ст. 12 КК України є тяжким злочином, згідно вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.05.2017 року вину у скоєному злочині визнавав частково, хоча на дату розгляду подання вину визнав повністю, що пояснюється намаганням будь-яким способом вийти з місць позбавлення волі.

До того ж, в матеріалах справи міститься заява колишньої дружини засудженого ОСОБА_7 , яка просить звільнити ОСОБА_3 умовно-достроково від відбування покарання, але згідно вироку суду вона була допитана в якості свідка, а потерпілою по справі є її мати ОСОБА_8 , на дату розгляду подання адміністрації відсутні відомості про те, які стосунки мають потерпіла ОСОБА_8 зі своїм колишнім зятем засудженим ОСОБА_3 .

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні подання начальника Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

19.05.2017