АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/1803/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/335/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія судів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_1
секретар - ОСОБА_4
розглянула 06 червня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000148, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області; освіта повна середня; одружений, має на утримання одну малолітню дитину, працює оператором замочування зерна ТОВ «Лозуватський ХПК», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_9
потерпілі - ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представник потерпілих - ОСОБА_11
обвинувачений - ОСОБА_7
захисник - ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять вирок суду скасувати та призначити обвинуваченому більш тяжке покарання у вигляді 8-ми років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним за ст. 286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Питання з речовими доказами та судовими витратами вирішено, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин.
13.02.2015, у темний час доби, приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «ЗАЗ-VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухому чистому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги вул. Леніна в селі Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області із швидкістю більшою ніж 113,2 км/год, чим грубо порушував вимоги п.п.2.9. а), 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими:
п.2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;
п.12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Не усвідомлюючи суспільної небезпечності своїх дій через перебування у стані алкогольного сп`яніння, незважаючи на передбачені п.п.1.3., 1.5., 2.3 Правил дорожнього руху України обов`язки учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, не загрожувати життю або здоров`ю громадян, не завдавати матеріальних збитків, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою і відповідно реагувати на її зміни, водій автомобіля «ЗАЗ-VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , 13.02.2015, приблизно о 23.30 годин, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, рухаючись з боку вул. Котовського у напрямку вул. Жовтневої в селі Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області із значним перевищенням дозволеної швидкості руху у населеному пункті, наблизившись до перехрестя рівнозначних доріг вул. Леніна з вул. Спортивною зазначеного села, порушуючи вимоги п.16.12. Правил дорожнього руху України, згідно з якими на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний надати дорогу транспортному засобу, що наближається праворуч, не надав дорогу транспортному засобу та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із лівою бічною стороною автомобілю «ВАЗ-210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який в цей час виїхав справа з вул. Спортивної на вул. Леніна с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 16.12, 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, під час якої: ОСОБА_12 , спричинено тілесні ушкодження, які у своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та від яких настала смерть потерпілого на місці пригоди;
ОСОБА_10 , спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).
Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди через злочинну недбалість водія ОСОБА_7 спричинено загибель водія автомобіля «ВАЗ-210700-20» ОСОБА_12 , а пасажиру даного автомобіля ОСОБА_10 , тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилаються на ті обставини, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не врахував те, що на стадії досудового слідства обвинувачений вину визнавав частково, у судових засіданнях неодноразово змінював свою позицію щодо обсягу вини, що свідчить про його намір за будь-яких обставин ухилитися від справедливого покарання. Крім того, потерпілі вказують, що обвинувачений навіть не намагався відшкодувати хоча б частку понесених потерпілими матеріальних збитків, пов`язаних з спричиненням тілесних ушкоджень та смертю потерпілого ОСОБА_12 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про те, що суд при винесенні вироку неправильно зазначив, що він міняв свої покази та позицію щодо обсягу визнання вини. Так, у судовому засіданні він постійно визнавав вину у скоєнні ДТП, неодноразово звертався до потерпілих, просив у них пробачення та намагався, незважаючи на застраховану відповідальність відшкодувати шкоду зразу, не чекаючи виплат страхової компанії. Також ОСОБА_7 вказує, що скоїв ДТП в стані алкогольного сп`яніння, але до того як сісти за руль випив тільки пляшку пива і в крові було 0,7 проміле алкоголю, суд не врахував, що сів за кермо виключно, через те, що треба було їхати за ліками дитині.
На думку обвинуваченого, суд не взяв до уваги, що в скоєному розкаявся, сприяв досудовому слідству, злочин вчинений з необережності, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, тому з урахуванням всіх обставин до нього можна застосувати покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вказує на істотні порушення судом кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На думку захисника, суд безпідставно не взяв до уваги висновок судово-автотехнічної експертизи від 11.06.2015 року, в якому була встановлена обопільна вина обвинуваченого та потерпілого. Крім того, суд порушив вимоги КПК України щодо збирання та подання доказів, а саме те, що суд призначаючи додаткову авто технічну експертизу за клопотанням прокурора не врахував питання сторони захисту та не маючи спеціальних знань в галузі авто техніки вирішив, що питання сторони захисту не мають значення для судового розгляду і не всі вони відносяться до компетенції експерта.
Також на думку захисника, призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. За своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки не прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, має гарні відгуки від колег по роботі, від трудового колективу ТОВ «Лозуватський ХПК» було надано письмове клопотання про призначення йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Тому захисник вважає, що покарання з випробуванням з максимальним іспитовим строком, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.
При апеляційному розгляді кримінального провадження, представник потерпілих ОСОБА_11 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , заперечували проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, доводи апеляційної скарги потерпілих підтримали в повному обсязі.
Під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив змінити вирок суду та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_8 , при апеляційному розгляді зазначила, що вона підтримує свою апеляційну скаргу частково, просила змінити вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих покарання обставин, призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі, проти доводів апеляційної скарги потерпілих заперечувала.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційних скарг, просив вирок суду залишити без змін.
Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілих, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Вказані вимоги закону під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримано.
Колегія суддів вважає, що при розгляді даного кримінального провадження судом забезпечено в повному обсязі виконання положень щодо всебічності, повноти та об`єктивності дослідження всіх обставин кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подія злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч.2 ст.286 КК України, та вина обвинуваченого ОСОБА_7 у його вчиненні знайшли своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності та в апеляційних скаргах не оскаржуються.
Тому , у відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
На думку колегії суддів, твердження в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника про необхідність скасування вироку та призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі, також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року " Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам кримінального законодавства.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як вбачається з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Судом першої інстанції обґрунтовано враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, дані про особу винного, який до вчинення злочину судимий не був, за місцем мешкання характеризується позитивно, одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працює та за місцем роботи позитивно характеризується, вину у вчиненні злочину визнав повністю.
При апеляційному розгляді було встановлено, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей.
Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При визначенні покарання суд взяв до уваги думку потерпілих, які в судовому засіданні наполягали на суворому покаранні обвинуваченому, пов`язаному із реальним позбавленням волі на максимальний строк.
При таких обставинах суд прийшов до висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого злочину, з позбавленням права керування транспортними засобами, з чим погоджується колегія суддів.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає, оскільки він вчинив тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, та потерпілі заперечують щодо пом`якшення покарання, що також враховує колегія суддів.
Відсутні підстави і для зміни вироку суду в частині призначення додаткового покарання, оскільки обвинуваченим допущені порушення Правил дорожнього руху, внаслідок яких настала смерть потерпілого, що дає підстави для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , враховуючи всі викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України є справедливим за розміром, та необхідним і достатнім для його виправлення, тому підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілих та обрання обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, про що зазначають в апеляційній скарзі потерпілі, колегія суддів не вбачає.
При призначені покарання обвинуваченому суд дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України та повністю врахував всі обставини, зазначені в апеляційній скарзі потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000148, відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1