Справа № 463/5277/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/468/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 00024444 від 08.08.2015 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 21.02.2017 р.,

встановила:
вироком Личаківського районного суду м. Львова від 21.02.2017 р. визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. Обрано покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від обраного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін 1 рік. На підставі ст.76 КК України зобов`язано засудженого не змінювати постійне місце проживання без відома органів кримінально-виконавчої установи, періодично з`являтися до них на реєстрацію.

Строк покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з часу проголошення вироку.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 07.08.2015 о 20.30 год., рухаючись на велосипеді по вул. Личаківській у м. Львові в напрямку центральної частини міста, вступив у словесний конфлікт з малолітнім ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_11 , які рухались на скутерах та, на його думку, створили перешкоди в русі.

Після того, як потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з`їхали з дороги та зупинились в районі перехрестя вулиць Б.Хмельницького та вулиці Творчої у м. Львові біля 22.30 год., обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці в оточенні громадян, умисно грубо порушив громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, підійшов до неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , безпричинно, з хуліганських спонукань, виражаюсь нецензурними словами, умисно наніс удар потерпілому ОСОБА_10 правою рукою в обличчя, а також наніс потерпілому ОСОБА_11 долонею в область обличчя, від яких він впав, вдарившись до асфальтного покриття, внаслідок чого утворились тілесні ушкодження, а саме у вигляді плями шкіри обличчя, на правій руці садна, садно на правій нозі, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Продовжуючи хуліганські дії, в той час, коли потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розбіглися в різні сторони, ОСОБА_6 вийняв кишеньковий ніж та умисно проколов колеса у двох скутерах, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень та потерпілому ОСОБА_11 - на суму 1000 гривень.

Після цього, взявши свій велосипед ОСОБА_6 намагався залишити місце події, але перехожі, які бачили весь конфлікт, утримували його за велосипед, не даючи поїхати з місця події. Продовжуючи хуліганські дії, обвинувачений ОСОБА_6 умисно наніс удар потерпілій ОСОБА_12 в праву половину обличчя та по різних ділянках тіла, яка разом із своїм знайомим утримувала його на місці події. Внаслідок таких дій їй заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців на руках, на лівій нозі, садна на лівій руці, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.296 КК України.

На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання три роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від обраного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що судом не взято до уваги покази потерпілої ОСОБА_12 , яка повідомила, що ОСОБА_6 розмахував перед ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , предметом заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень (ножем), під час чого голосно кричав та нецензурною лайкою висловлювався в їхню сторону. Як зазначив суд у своєму вироку спосіб, в який описала потерпіла ОСОБА_12 обвинувачений не мав можливості заподіяти тілесні ушкодження потерпілим, оскільки ті знаходились на значній відстані.
Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_6 своїми діями створив реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначення покарання, а саме призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296 КПК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що вважає оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання надто суровим, у зв`язку з чим просить його пом`якшити.

Звертає увагу, що ним ставилось питання про обрання міри покарання не пов`язаної з ізоляцією від суспільства, він просив призначити покарання у вигляді штрафу, адже ним повністю визнано вину у вчинені даного злочину, наявні пом`якшуючі обставини, такі як: щире каяття у вчиненому та відшкодування шкоди потерпілим.
Підкреслює, що позитивно характеризується, не судимий раніше, відшкодував потерпілим завдану шкоду у повному обсязі. Станом на сьогоднішній день працевлаштований має кошти, у зв`язку з чим є можливість сплатити штраф.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинувачено, а апеляційну скаргу прокурора заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіркою матеріалів справи та доводів апеляційних скарг встановлено, що судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені та викладені у вироку.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року, хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Так, зокрема оцінюючи злочинні діяння обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вірно у вироку вказав про те, що в судовому засіданні, в суді першої інстанції, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час конфлікту обвинувачений до них ножа не застосовував, ним не погрожував. Вони зрозуміли, що обвинувачений має ніж, коли він проколов колеса в скутерах та пішов викидати його за зупинку. Такі ж покази дав свідок ОСОБА_13 . А тому, покази потерпілої ОСОБА_12 про те, що обвинувачений махав ножем перед неповнолітніми викликають сумніви та спростовуються показами самих потерпілих.

Відтак на переконання колегії суддів, покликання сторони обвинувачення в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 своїми діями створив реальну загрозу для життя та здоров`я громадян є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, не спростовують фактичних обставин справи та не ставлять під сумнів, як покази потерпілих, так і інші зібрані у справі належні і допустимі докази, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, в спосіб, який описала потерпіла ОСОБА_12 , обвинувачений не мав можливості заподіяти тілесні ушкодження потерпілим, оскільки останні знаходились на значній відстані.

Отже, суд першої інстанції належно дослідив і перевірив усі наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі, відносно їх належності та допустимості, надав об`єктивну оцінку доказам в їх сукупності та узгодженості між собою, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебуваючи в районі зупинки громадського транспорту, де знаходилось багато людей, умисно, грубо порушив громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, вчинив злісні хуліганські дії, які за своїм змістом відзначались особливою зухвалістю і полягали в безпричинному нанесенні двом потерпілим тілесних пошкоджень, умисному пошкодженні майна потерпілих, тривалому порушенні громадського порядку та кваліфікував його дії за ч.1 ст.296 КК України.

Щодо покликань в апеляційній скарзі обвинуваченого, стосовно невідповідності призначеного покарання, то, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , призначено судом відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання таких, як визнання вини, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим, позитивну характеристику, те, що останній не судимий, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, у справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 21.02.2017 р. відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4