Справа № 761/9939/17
Провадження № 1-кс/761/6311/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участю : представників власника майна адвоката ОСОБА_3 ,адвоката ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у місті Києві

клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту нерухомого майна, у кримінальному провадженні № 0012921 від 28 жовтня 2015 року ,за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.3 ст. 146,ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 23 березня 2017 року звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту нерухомого майна ,накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року ,в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року накладено арешт на нерухоме майно,а саме : квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є він. Проте,за твердженням заявника, арештоване нерухоме майно не є об`єктом кримінального правопорушення, оскільки він придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу,є добросовісним набувачем,не є доказом злочину ,матеріали кримінального провадження не вказують на його причетність до вчинення злочину за викладених у клопотанні органу досудового розслідування обставинах,висновок слідчого судді про те,що арештована квартира є об`єктом кримінального правопорушення необгрунтований у достатньому обсязі, що у своїй сукупності свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

В судовому засіданні представники власника майна адвокат ОСОБА_3 ,адвокат ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту майна підтримали у повному обсязі.

Старший слідчий СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 ,в провадженні у якого на даний час перебуває кримінальне провадження № 0012921,будучи належним чином повідомлений про місце , дату та час судового розгляду клопотання,в судове засідання не з`явився ,що не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування арешту у відсутності слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представників власника майна в обґрунтування клопотання , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи,приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СУ ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0012921 від 28 жовтня 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146,ч.4 ст. 190 КК України,за фактом заволодіння квартирою АДРЕСА_1 шляхом обману,незаконного позбавлення волі людини.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України ,якою передбачено,що підозрюваний ,обвинувачений ,їх захисник ,законний представник ,інший власник або володілець майна ,представник юридичної особи,щодо якої здійснюється провадження ,які не були присутні при розгляді питання про арешт майна ,мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим ,при розгляді клопотання ,поданого в порядку ст. 174 КПК України,слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності ,що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції ,а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому,у відповідності до ч.2,ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року вбачається, що арешт на нерухоме майно слідчим суддею був накладений з метою збереження речових доказів,а також враховуючи той факт ,що з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати,що зазначене у клопотанні нерухоме майно було об`єктом кримінально протиправних дій ,а також може бути відчужене.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0012921 наразі триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування ,яке б спростувало висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року,та надало слідчому судді підстави дійти висновку ,що арешт на майно накладено необґрунтовано або необхідність накладення арешту на зазначене нерухоме майно на теперішній час відпала,оскільки обставини ,на які посилається заявник ОСОБА_5 в обґрунтування клопотання,підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309,372,392 КПК України,слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту нерухомого майна, у кримінальному провадженні № 0012921 від 28 жовтня 2015 року ,за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.3 ст. 146,ч.4 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1