У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29. 11. 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Скарга мотивована тим, що майно належне скаржнику утримується слідчим без достатньої на те правової підстави, оскільки арешт на вказане тимчасово вилучене майно накладено не було, а тому на думку скаржника, майно підлягає поверненню володільцю.
Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 09 серпня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.07.2016 року (справа №760/10468/16), постановленої на підставі клопотання першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_4 , було проведено обшук у приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

З тексту Ухвали вбачається, що надання дозволу на проведення обшуку пов`язане з кримінальним провадженням №0000201 від 12.01.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 205, ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України.

Вбачається, що в зазначеному приміщення, на момент проведення обшуку, скаржник ОСОБА_3 знаходився на консультації у юридичній фірмі.

Встановлено, що в результаті проведеного обшуку були тимчасово вилучені у скаржника грошові кошти у розмірі 100 000,00грн., які на думку старшого слідчого з ОВС третього відділу управління розслідування кримінальних проваджень ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_5 мають незаконне походження.

В Ухвалі суду вказано, що обшук повинен бути проведений у приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення речей і документів вказаних в Ухвалі фіктивних товариств, які, на думку слідчого здійснювали свою фіктивну діяльність за цією адресою.

Скаржник при зверненні до слідчого судді з даною скаргою зазначав, що в порушення вимог вказаної Ухвали про виявлення та вилучення саме вказаних в ній предметів та документів та вимог ч.5 ст. 236 КПК України про проведення обшуку в обсязі, необхідному для досягнення його мети, під час проведення вищевказаного обшуку були вилучені предмети (грошові кошти), які не мають відношення до вищевказаного кримінального провадження та на вилучення яких не було дано дозволу Ухвалою слідчого судді, а також не є вилученими законом з обігу, а тому, на думку скаржника, повинні бути повернуті володільцю, в зв`язку з чим скаржник просив слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.

Встановлено, що на даний час в матеріалах кримінального провадження перебувають грошові кошти 100 000,00грн.

Скаржник стверджує, що вищевказані грошові кошти були його особистими коштами.

Вбачається, що на даний час скаржник ОСОБА_3 не є підозрюваним у кримінальному провадженні №0000201 від 12.01.2016 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 29. 07. 2016 року вбачається, що дозвіл слідчого судді на вилучення вищевказаних особистих грошових коштів скаржника ОСОБА_3 не надавався.

Таким чином вбачається, що у відповідності до ч.7 ст. 236 КПК України, вказані речі мають статус тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України , а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк - заявником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно до п.3 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 КПК України.
Відповідно до ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст. 307 КПК України слідчим суддею за наслідками розгляду скарги на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора останній може зобов`язати слідчого вчинити певну дію.
Отже, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно положень ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий, прокурор не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна мають подати до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.
Даних про те, що слідчим суддею накладено арешт на тимчасово вилучене майно, в судовому засіданні не здобуто.
З огляду на наведене, слідчий суддя приймаючи до уваги, що слідчий з клопотанням про арешт вищезазначеного тимчасово вилученого майна до суду у строки, визначені КПК України не звернувся, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане тимчасово вилучене майно утримується органом досудового розслідування без належної на те правової підстави, а відтак права скаржника, як власника майна є порушеними і підлягають поновленню відповідно до ст. 169 КПК України.
З огляду на викладене, вищезазначене майно підлягає поверненню його законному володільцю, а скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 168, 171, 236, 303-308 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати СУ ФР ДФС у Київській області та ГСУ ФР ДФС України повернути ОСОБА_3 вилучені під час обшуку 09.08.2016 року у приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти 100 000 (сто тисяч) грн., відповідно до протоколу обшуку від 09.08.2016 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1