УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2017 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі дистанційного провадження, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, інваліда 2 групи, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Ухвалою суду від 24.11.2016 року було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 23.01.2017 року.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки існують з боку останнього ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину, враховуючи дані про особу обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі його засудження.
Обговоривши у судовому засіданні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, вислухавши думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти продовження строків тримання під вартою, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжних захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, обвинувачується у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, офіційно ніде не працює, законних джерел доходу не має.
Вказані вище обставини, на думку суду, дають підстави для висновку, що існують з боку обвинуваченого ОСОБА_5 ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, яка відповідно до вимог ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, а також практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Згідно з усталеною практикою Суду обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Дослідивши у судовому засіданні усі факти «за» і «проти» існування суспільного інтересу, слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку, за належного врахування презумпції невинуватості, він виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного.
Із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено. При цьому підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.177-178, 181, 183, 331, 336, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 20 березня 2017 року включно з утриманням у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України у м.Києві та Київській області.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити начальнику Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України у м.Києві та Київській області, якому направити копію даної ухвали.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1