Провадження № 11-кп/792/226/17
Категорія:ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження №0007746 від 03 грудня 2016 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2017 року обвинувачений

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працює, неодружений, раніше судимий:

-09 жовтня 2007 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-27 жовтня 2009 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.342,ч.2 ст.345, ч.1 ст.70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-13 квітня 2012 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

-13 листопада 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений 01 березня 2016 року за відбуттям покарання;

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 1 року позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зараховано в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 03 грудня 2016 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази.
За вироком суду, біля 14-ї години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, навпроти будинку №63 по вул. Вайсера в м. Хмельницькому, шляхом пошкодження механізму замка проник до салону автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 . Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, ОСОБА_7 намагався умисно, таємно, викрасти відеореєстратор, що належить ОСОБА_9 , вартістю 706 грн. 96 коп., з картою пам`яті вартістю 99 грн. 75 коп., який зняв з лобового скла автомобіля, а всього майна, що належить потерпілому, на загальну суму 806 грн. 96 коп. Проте свої дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий свідком ОСОБА_10 на місці вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2017 року виправлено описку, допущену у мотивувальній частині вироку суду від 26 січня 2017 року, дату вчинення кримінального правопорушення визначено читати «03 грудня 2016 року».

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким, з урахуванням конкретизації обвинувачення, визнати ОСОБА_7 винним за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Посилався на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого та особі винного.

Указував, що суд усупереч вимогам ч.3 ст.374 КПК України в мотивувальній частині вироку, де зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не вказав дату вчинення ОСОБА_7 злочину.

На переконання прокурора, при призначенні покарання судом не враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, яке призначалось йому у мінімальних розмірах, що не сприяло його виправленню та попередженню нових злочинів, на шлях виправлення не став та знов вчинив умисний корисливий злочин.

Крім того, всупереч того, що ОСОБА_7 , маючи непогашену судимість, знов учинив корисливий злочин, судом при призначенні покарання йому не було ураховано як обставину, що обтяжує покарання, рецидив злочину.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 уважав її доводи необґрунтованими та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з таких підстав.

Апеляційним судом установлено, що біля 14-ї години 30 хвилин 03 грудня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, навпроти будинку № 63 по вул. Вайсера в м. Хмельницькому, шляхом пошкодження механізму замка проник до салону автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 . Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, ОСОБА_7 намагався умисно, таємно, викрасти відеореєстратор, що належить ОСОБА_9 , вартістю 706 грн. 96 коп., з картою пам`яті вартістю 99 грн. 75 коп., який зняв з лобового скла автомобіля, а всього майна, що належить потерпілому, на загальну суму 806 грн. 96 коп. Проте свої дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий свідком ОСОБА_10 на місці вчинення кримінального правопорушення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю досліджених та викладених у вироку доказах та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Проте, формулюючи ОСОБА_7 обвинувачення, визнане судом доведеним, суд у мотивувальній частині вироку не зазначив час (число, місяць, рік) вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За таких обставин та відповідно до вимог ст.409 КПК України вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Заслуговують на увагу, на переконання колегії суддів, і доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

Так, на підставі ст.65 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Водночас обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так, місцевим судом ураховано, що ОСОБА_7 посередньо характеризується, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин середньої тяжкості через невеликий проміжок часу після відбуття покарання за останнім вироком суду.

Отже, призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення ближче до мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на переконання колегії суддів, не можна визнати необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, зокрема, й за ст.ст.342, 345 КК України, судимість за якими не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Проте судом усупереч вимогам ст.34, п.1 ч.1 ст.67 КК України безпідставно не визнано рецидив як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З огляду на викладене, вирок суду підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

У зв`язку із скасуванням вироку суду підлягає скасуванню і постановлена на його підставі ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2017 року про виправлення описки, яка не є такою в розумінні ст.379 КПК України.

Керуючись ст.ст.407, 409, 412, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2017 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 03 грудня 2016 року по 24 квітня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення.

У порядку ст.404 КПК України ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2017 року про виправлення описки у вироку Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2017 року скасувати.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2