Справа № 152/685/17
Провадження1-кп/152/53/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 03.04.2017 року за № 0000090 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 06.09.2005 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; 28.09.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців; ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 07. 04.2017 року звільненого від покарання, призначеного вороком Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.09.2015 року у зв`язку з закінченням іспитового строку;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим, а саме: 06.09.2005 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, 28.09.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців та маючи не зняту та не погашену судимість, повторно скоїв умисний злочин, пов`язаний з таємним викраденням чужого майна.

Так, ОСОБА_3 30.03.2017 року біля 20 години, перебуваючи в гостях у ОСОБА_6 , з яким він розпивав спиртні напої в його житловому будинку у АДРЕСА_2 , помітив, як ОСОБА_6 заснув на дивані в кімнаті житлового будинку. Після чого ОСОБА_3 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку належного ОСОБА_6 мобільного телефону моделі «Prestigio Wize N3», ІМЕІ номер НОМЕР_1 , вартістю згідно товарознавчої експертизи 1043,14 грн., який знаходився на дивані поряд з ОСОБА_6 , який спав, а також належної ОСОБА_6 чоловічої туалетної води «ІNVITATION for gentlemen only», яку ОСОБА_3 взяв із тумбочки. Після цього ОСОБА_3 разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1043,14 грн.

Крім того, ОСОБА_3 31.03.2017 року біля 16 години, гостюючи у ОСОБА_6 , з яким розпивав спиртні напої в його житловому будинку у АДРЕСА_2 та помітивши, як ОСОБА_6 заснув на дивані в кімнаті житлового будинку, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку належного матері ОСОБА_6 ОСОБА_5 шкіряного жіночого гаманця, вартістю згідно товарознавчої експертизи 43 грн. з коштами в розмірі 155 грн. та карткою поповнення рахунку «Київстар» номіналом та вартістю 50 грн., який знаходився в жіночій сумці в одній з кімнат будинку, а також скоїв крадіжку належних ОСОБА_5 жіночих парфумів жіночої туалетної води «ІNCOGNITO ORIFLAME», які знаходились на полиці у кімнаті. Після цього ОСОБА_3 разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 248 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував фактів крадіжки при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що 30.03.2017 року біля 20 години він гостював у ОСОБА_6 , з яким він розпивав спиртні напої в його житловому будинку у АДРЕСА_2 , Потім він помітив, як ОСОБА_6 заснув на дивані та викрав у нього мобільний телефон «Prestigio Wize N3», який знаходився на дивані поряд з гр. ОСОБА_6 , та з тумбочки викрав чоловічу туалетну воду. 31.03.2017 року біля 16 години, він знову гостював у ОСОБА_6 , з яким вони розпивали спиртні напої в його житловому будинку у АДРЕСА_2 . Після того, як ОСОБА_6 заснув на дивані, він з жіночої сумочки, яка належить ОСОБА_5 викрав гаманець, в якому були кошти в сумі 155 грн. та картку поповнення рахунку «Київстар» номіналом та вартістю 50 грн., а також з полиці жіночу туалетну воду.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно сторони судового провадження розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5 у суду немає. Суд також роз`яснив обвинуваченому та потерпілій, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_6 на виклик суду не прибув, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчать повідомлення про вручення йому судової повістки.

Суд, виконуючи вимоги ст. 325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого ОСОБА_6 , з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку та з урахуванням думки потерпілих щодо покарання обвинуваченого.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Шаргородським районним відділом з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 22.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, має власне житло, проживає одиноко, зловживає спиртними напоями, внаслідок чого неодноразово притягався до адміністративної відповідальності; умови проживання задовільні, ніде не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків. Обвинувачений психічних розладів не має, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, виявляє агресію до сусідів та односельчан, про що неодноразово поступали скарги. Обвинувачений не заперечує серйозність своїх дій. ОСОБА_3 не висловлює планів на майбутнє, в подальшому виявляє бажання дотримуватись правослухняної поведінки та не заперечує можливості вчинення ним злочинів в подальшому. До факторів, які підвищують ризик вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень можна віднести: зловживання спиртними напоями, відсутність матеріальних благ (не має стабільного прибутку) та рецидив злочинів. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства (обмеження або позбавлення волі на певний строк або арешту) не можливе (а.п. 26 - 28).
З урахуванням обставин справи, особи винного, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді арешту.

На думку суду, призначення покарання у виді арешту забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання в межах альтернативної санкції закону про кримінальну відповідальність, суд, на підставі ст. 458 КПК України, керується висновками Верховного Суду України, зазначеними у постанові № 5 - 48к -13 від 23 січня 2014 року, які в силу зазначеної норми кримінального процесуального закону є обов`язковими.

Зокрема в ній Верховним Судом України сформульовано висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають:кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у пункті 77 рішення в справі "Довженко проти України" від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Речові докази по даному кримінальному провадженню згідно з положеннями ст. 100 КПК України підлягають поверненню потерпілим: гаманець чорного кольору, жіноча туалетна вода «ІNCOGNITO ORIFLAME» - ОСОБА_5 ; мобільний телефон моделі «Prestigio Wize N3», ІМЕІ номер НОМЕР_1 та чоловіча туалетна вода «ІNVITATION for gentlemen only» - ОСОБА_6 .

За правилами ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 594 грн.
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ч.2 ст.185 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на чотири місяці.

Строк відбування ОСОБА_3 покарання вираховувати з дня звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази: гаманець чорного кольору, жіночу туалетну воду «ІNCOGNITO ORIFLAME» повернути потерпілій ОСОБА_5 ; мобільний телефон моделі «Prestigio Wize N3», ІМЕІ номер НОМЕР_1 та чоловічу туалетну воду «ІNVITATION for gentlemen only» повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) гривні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1