Справа № 405/7586/16-к
1-кп/405/281/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілих адвоката ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0009356 у відношенні:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, має на утриманні малолітню доньку, в силу ст. 89 КК України судимості не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 в ніч на 29 липня 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, знаходився в гаражному кооперативі «Завадівський», що розташований за адресою м. Кіровоград, вул. Завадівська 1а, де його увагу привернув автомобіль чорного кольору Toyota Rav 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився поруч з гаражним приміщенням № НОМЕР_2 . В цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя потерпілого ОСОБА_5 , з метою заволодіння транспортним засобом «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто з корисливих мотивів, застосувавши при цьому, до ОСОБА_5 психічне насилля погрожуючи дерев`яною палицею, помістивши потерпілого до погребу, який розташований в приміщенні гаражу № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Завадівський», ОСОБА_8 незаконно заволодів транспортним засобом належним ОСОБА_10 , вартість якого згідно висновку експерта № 67 від 16.09.2016 року складає 391187,58 гривень. Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 391187,58 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, вказавши, що викладені в зміненому обвинувальному акті обставини скоєного ним кримінального правопорушення (місце, час, спосіб заволодіння транспортним засобом) викладені вірно. Він дійсно всупереч волі потерпілого ОСОБА_5 заволодів транспортним засобом «Toyota Rav 4», яким керував останній. З метою заволодіння даним автомобілем він всупереч волі ОСОБА_5 закрив його в погребі гаражу, а сам сів в авто та поїхав з гаражу. Коли вранці наступного дня він повернувся до гаражу, щоб випустити ОСОБА_5 з погрібу, останнього там вже не було. Викрадений автомобіль він залишив на «Балашовці», знявши з нього акумуляторну батарею, яку продав. Він розумів, що його дії є незаконними. Цивільний позов в частині вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково. У скоєному щиро розкаявся, обіцяв в майбутньому правопорушень не вчиняти, просив не позбавляти його свободи, оскільки лише перебуваючи на волі він зможе відшкодувати потерпілим спричинену шкоду.
Враховуючи те, що всі учасники судового провадження не оспорюють обставини інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих в частині пред`явлених ними позовних вимог, дослідженням письмових доказів в частині цивільного позову та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні.
Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні наполягала на задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. Наявність спричиненої їй протиправними діями обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 31177,75 гривень мотивувала тим, що вона понесла матеріальні витрати в розмірі 16480 гривень на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Toyota Rav 4», 3580 гривень вона витратила за найм евакуатора, 1117,75 гривень вона витратила на заправку автомобіля з метою його доставки до м. Києва для проведення відновлювального ремонту, та за відновлювальний ремонт автомобіля їй виставлено рахунок на суму 10000 гривень. Тобто, загалом понесені нею витрати на складають 31177,75 гривень. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює у 20000 гривень виходячи з того, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого змінився її звичний спосіб життя через неможливість протягом значного часу використовувати належний їй як користувачу на підставі довіреності автомобіль «Toyota Rav 4», що призвело її до моральних страждань. Додала, що вона використовує вказаний автомобіль на підставі виданої її матрі`ю ОСОБА_10 довіреності. Питання щодо міри покарання залишила на розсуд суду, зазначивши, що для неї має значення лише відшкодування витрат, понесених на відновлювальний ремонт автомобіля.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює у 15000 гривень, мотивуючи тим, що він зазнав сильних душевних переживань внаслідок протиправних дій обвинуваченого, який позбавив його свободи шляхом поміщення до підвального приміщення із застосуванням психічного насильства, звідки він довго не міг вибратись, а вибравшись виявив, що він зачинений в гаражі. У зв`язку з цим погіршився стан його здоров`я, а угон автомобіля, яким він керував завдав незручностей для всієї його родини. Питання щодо міри покарання залишив на розсуд суду.
З досліджених в ході судового розгляду письмових доказів, наданих прокурором в частині, що стосується позовних вимог потерпілих, судом встановлено наступне.
Згідно посвідченої 01.08.2016 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_13 та зареєстрованої в реєстрі за № 903 довіреності, ОСОБА_10 уповноважила з правом користування належним їй на праві власності автомобілем марки TOYOTA Rav 4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , ОСОБА_4 або ОСОБА_14 .
/т. 2 а.к.п. 19/
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб марки TOYOTA Rav 4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 належить ОСОБА_10 .
/т. 2 а.к.п. 21/
Згідно висновку експерта № 67 від 16.09.2016 року ринкова вартість представленого на експертизу автомобіля «TOYOTA Rav 4» чорного кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2398 см куб, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за умови відповідності його товарного стану на момент огляду та на дату оціники станом цін на 29.07.2016 року може складати 391187,58 гривень.
/т. 2 а.к.п. 63-74/
Згідно ремонтної калькуляції (додатку № 3 до висновку експерта № 67 від 16.09.2016 року) вартість відновлювального ремонту «TOYOTA Rav 4» чорного кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2398 см куб, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 16366,70 гривень.
/т. 2 а.к.п. 75/
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні умисних дій, що виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, доведена.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як умисні дії, що виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України судимості не має, на обліку в психоневрологічному диспансері не значиться, з 2000 року перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Обласний наркологічний диспансер» внаслідок вживання опіоїдів (Синдром залежності), має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття і активне сприяння ОСОБА_8 розкриттю злочину та наявність на його утриманні малолітньої дитини.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає, що останньому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
Також суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , який в силу ст. 89 КК України судимості не має, в скоєному щиро розкаявся та має на утриманні малолітню дитину можливе без відбуття ним покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових злочинів, оскільки останній повністю визнав свою вину та усвідомив протиправність своїх дій, а його поведінка як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду свідчить про наявність щирого каяття. Також, судом враховано позицію потерпілих, які питання щодо міри покарання залишили на розсуд суду, не наполягаючи на застосуванні до обвинуваченого покарання виключно у виді позбавлення волі.
При цьому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 слід зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 10 жовтня 2016 року по день ухвалення вироку включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили слід скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позовних вимог потерпілих в даному кримінальному провадженні суд дійшов наступного.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Розглядаючи позовні вимоги потерпілих, суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України обов`язок по доказуванню обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі, покладається на сторони, кожна з яких зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 .
В ході судового розгляду судом встановлено та підтверджується вищенаведеними письмовими доказами, що власником викраденого та пошкодженого внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 транспортного засобу TOYOTA Rav 4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 є ОСОБА_10 , яка відповідно до положень ст. 1166 ЦК України і має право на відшкодування завданої її майну шкоди. Отже, саме ОСОБА_10 має право на пред`явлення відповідного позову до обвинуваченого ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_10 з позовними вимогами до обвинуваченого не зверталась.
Тому, вирішуючи питання щодо позовних вимог ОСОБА_4 , яка органом досудового розслідування визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення її позовних вимог в повному обсязі, оскільки вона не є власником викраденого транспортного засобу, а є лише однією з уповноважених осіб з правом користування автомобілем марки TOYOTA Rav 4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 .
При цьому, суд звертає увагу на те, що таке право у потерпілої ОСОБА_4 виникло на підставі довіреності від 01.08.2016 року, тоді як подія кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 , мала місце вніч з 28.07.2016 на 29.07.2016 року. Отже, на момент посвідчення відповідної довіреності потерпілій ОСОБА_4 було відомо, що вказаний автомобіль вже має відповідні пошкодження, а тому остання розуміла, що використовувати його за призначенням протягом певного періоду часу вона не зможе, що окрім іншого вказує і на відсутність підстав для задоволення її позовних вимог в частині моральної шкоди, наявність якої потерпіла ОСОБА_4 пов`язує з обмеженням її права користування транспортним засобом внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 .
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій ОСОБА_4 , що відмова в задоволенні її позовних вимог в межах даного кримінального провадження не позбавляє можливості звернення ОСОБА_10 , як власника пошкодженого внаслідок протиправних дій обвинуваченого майна, з відповідним позовом до останнього в порядку цивільного судочинства після набрання даним судовим рішенням законної сили.
щодо цивільного позову ОСОБА_15 .
Визначаючи розмір спричиненої протиправними діями обвинуваченого моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Так, протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_5 дійсно були спричинені моральні та фізичні страждання, що виразились у сильних душевних переживаннях внаслідок протиправних дій обвинуваченого, який позбавив його свободи шляхом поміщення до підвального приміщення із застосуванням психічного насильства, та здійснив угон автомобіля, яким він користувався, що призвело до вимушених змін у його звичному способі життя. Отже, враховуючи тривалість вимушених змін, глибину душевних та фізичних страждань, неможливість використання протягом певного проміжку часу пошкодженого внаслідок протиправних дій обвинуваченого транспортного засобу за призначенням, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди підлягає стягненню 3000 гривень. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування спричиненої йому внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_8 підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в даному кримінальному провадженні в розмірі 1055,52 гривень /згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0009356 т. 2 а.к.п. 61/.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 10 жовтня 2016 року по день ухвалення вироку включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на два роки, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 до набрання вироком законної скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином 3000 (три тисячі гривень).
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином відмовити повністю.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 52 копійки
Речові докази по справі, а саме:
?компакт диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0009356 після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження № 0009356;
?автомобіль марки TOYOTA Rav 4, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 ;
?мобільний телефон «Nokia 2610», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_8 , як законному володільцю;
?олімпійку та документи, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_16 після набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_16 , як законному володільцю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1