Справа № 381/992/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/570/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 31.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
31 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

представника Фастівського

МРВ з питань пробації: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 квітня 2017 року, якою задоволено подання Фастівського МРВ з питань пробації та направлено ОСОБА_8 для відбування покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

05 січня 2017 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області було направлено подання інспектора Фастівського МРВ КВІ УДПтС України в Київській області капітана внутрішньої служби ОСОБА_9 , погоджене з начальником Фастівського МРВ КВІ УДПтС України у Київській області ОСОБА_10 про передачу матеріалів до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року подання Фастівського МРВ з питань пробації було задоволено та ОСОБА_8 направлено для відбування покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що встановлені обставини свідчать про систематичне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та небажання ставати на шлях виправлення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Фастівського міськрайонного суду від 04 квітня 2017 року за поданням Фастівського МРВ з питань пробації про скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, так як вона містить істотні суперечності та просить залишити в силі вирок Фастівського міськрайонного суду про звільнення його від покарання з випробуванням строком на 2 роки, які сплили 17 березня 2017 року. Вимоги обґрунтовує тим, що він не згоден з висновками суду першої інстанції про те, що він протягом часу випробування порушував умови ч. 2 ст. 78 КК України та жодних доказів цього суду першої інстанції надано не було. На думку апелянта, небажання ставати на шлях виправлення та систематичне невиконання ним покладених на нього обов`язків свого підтвердження не знайшло. Засуджений зазначає, що за час випробування він жодного разу не був притягнутий ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, від відбування покарання не ухилявся, а його неявки на реєстрацію не мали систематичного характеру та мали поважні причини, він не вчиняв ніяких протиправних дій, сумлінно працював для нормального існування, має постійне місце проживання та реєстрації, за межі України не виїжджав, місце свого проживання не міняв.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та представника Фастівського МРВ з питань пробації, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженого; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України в редакції від 06 лютого 2015 року, яка діяла на час вчинення діяння, за яке ОСОБА_8 засуджений, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Частиною 3 вищенаведеної статті передбачено, що у випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 75 КК України, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Частиною 1 статті 76 КК України в редакції від 06 лютого 2015 року встановлено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на засудженого такі обов`язки: попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції; пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України у вказаній редакції, контроль за поведінкою таких засуджених здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців командирами військових частин.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України у редакції, чинній на 06 лютого 2015 року, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 КВК України в редакції від 26 жовтня 2014 року, яка діяла на час вчинення діяння, за яке ОСОБА_8 засуджений, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ; якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки /а.п. 2-3/. Відповідно до вказаного вироку, на засудженого були покладені наступні обов`язки: протягом іспитового строку не вчиняти нового злочину, виконувати покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

21 квітня 2015 року Фастівським МРВ КВІ було отримано на виконання розпорядження та копію вироку Фастівського міськрайонного суду від 17 березня 2015 року /а.п. 1/.

14 травня 2015 року ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та попереджений, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичне порушення громадського порядку, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасовано судом та він буде направлений в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання /а.п.14/.

Так, під час перебування на обліку в Фастівському МРВ КВІ ОСОБА_8 неодноразово допускав порушення встановленого порядку відбування покарання.

Зокрема, відповідно до листка реєстрації, засуджений ОСОБА_8 не з`являвся для реєстрації до органів КВІ 10 червня 2015 року, 08 липня 2015 року, 12 серпня 2015 року, 09 вересня 2015 року, 27 січня 2016 року, 27 липня 2016 року, 25 серпня 2016 року, 14 вересня 2016 року, 12 жовтня 2016 року, 26 жовтня 2016 року, 14 грудня 2016 року /а.п.19/.

Органами КВІ у зв`язку із вказаними неявками було вжито всіх заходів щодо забезпечення явки засудженого, зокрема, направлялися виклики про явку до кримінально-виконавчої інспекції.

До ОСОБА_8 , у зв`язку із подібною поведінкою, неодноразово застосовувалися попередження, а саме 27 липня 2015 року /а.п. 41/, 15 вересня 2016 року /а.п. 99/, 27 жовтня 2016 року /а.п. 109/.

Пояснення засудженого ОСОБА_8 стосовно причин його неявки в установлені дні до КВІ Фастівського МРВ, зокрема, стосовно його хвороб або перебування на роботі, не знаходили свого підтвердження, оскільки ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, а його повідомлення про хворобу підтверджені не були.

Окрім того, відносно ОСОБА_8 було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за номером 0001187 від 08 липня 2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто, після постановлення вироку щодо нього. Згідно ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2015 року, обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні був повернутий прокурору /а.п. 95/. Вказане свідчить, що ОСОБА_8 не дотримується правослухняної поведінки та не виконує покладених на нього вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року обов`язків.

Невиконанням обов`язків відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України в редакції від 26 жовтня 2014 року, яка діяла на час постановлення вироку щодо ОСОБА_8 вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом .

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про систематичне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків.

Вказані в апеляційній скарзі аргументи є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, що свідчить про небажання ОСОБА_8 ставати на шлях виправлення.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, а тому вона не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року, якою задоволено подання Фастівського МРВ з питань пробації та направлено ОСОБА_8 для відбування покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року залишити без зміни.

С У Д Д І :

____________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4