справа №622/551/17
провадження №1-кп/619/290/17
вирок
іменем України
29 серпня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000231 від 05.05.2017 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Феськи Золочівського району Харківської області, громадянина України, с неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз згідно вироку Золочівського районного суду Харківської області від 16.02.2017 за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
В кінці квітня 2017 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 проходив повз дачне домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що господарі зазначеного будинку відсутні та розуміючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник на територію вищевказаного дачного домоволодіння. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевою палицею вхідних дверей, проник до господарчої будівлі, звідки таємно викрав належне ОСОБА_5 майно, а саме: сітка-рабиця довжиною 20м висотою 1,5м вартістю 450грн, кутник 40x40мм довжиною 50см товщиною 2мм з чорного металу, в кількості двох штук, вартістю 27,52грн, брухт чорного металу, загальною вагою 15кг вартістю 67,50грн. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду, згідно висновку товарознавчої експертизи №51 від 05.05.2017 року на загальну суму - 545,02грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так, як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, повторно, суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, не одружений.

Відповідно до змісту ст. ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України являється тяжким злочином, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

Крім того, суд враховує роз`яснення, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Частиною 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин у період звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд призначає йому покарання за правилами ст. 71 КК України та до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 16.02.2017.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Золочівським районним відділом з питань пробації, згідно висновку якої беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі на певний строк не можливе та становить ймовірно високу небезпеку для суспільства чи окремих осіб. Виконання покарання у громаді не можливе, навіть за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Долю про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 377 КПК України та відсутністю відповідних клопотань, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд не обирає запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Речові докази, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити у користуванні останньої.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1