Справа № 755/4336/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
Слідчий ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 про арешт майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, встановив, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт майна в кожному разі повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України.
Всупереч цих вимог, у поданому клопотанні не зазначені підстава та мета накладення арешту, як цього вимагає ст. 170 КПК Українита відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
У відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Крім того, клопотання слідчого також не відповідає вимогам ст. 171 КПК України з огляду на те, що на момент звернення з клопотанням, слідчим не враховано вимоги чинного кримінального - процесуального закону та не визначено правову підставу для арешту майна.
За таких обставин, клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, а відтак підлягає поверненню за правилом ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення виявлених недоліків.
Керуючись ч.3 ст. 172 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна повернути в порядку ч.3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.
Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Слідчий суддя ОСОБА_1