21.08.2017 Справа № 367/2879/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені кримінальне провадженні по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозанівка Приморського району Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого: АДРЕСА_1 , судимого 20.06.2017 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 190 ч.1 до 85 годин громадських робіт;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України,-

встановив:
23.03.2017 року близько 05 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у ОСОБА_4 , який знаходився по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинському Київської області, а саме біля території ПАТ ГВКК «Біличі», що за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 13, повторно виник умисел на таємне викрадення чужого майна із приміщення цеху №2, що знаходиться за вказаною вище адресою.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, без застосування засобів для подолання перешкод, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, переліз через паркан на територію ПАТ ГВКК «Біличі», що за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 13, на якій знаходилось приміщення цеху №2.
Після чого, 23.03.2017 року близько 05 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_4 , підійшов до приміщення цеху №2, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, впевнившись, в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, без застосування засобу подолання перешкод, а саме перелізши через раніше розбите вікно, незаконно проник до вказаного приміщення цеху № 2.
В подальшому, 23.03.2017 року близько 06 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), незаконно перебуваючи у приміщенні цеху №2, яке знаходиться на території ПАТ ГВКК «Біличі» за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 13, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, та використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, почав таємно викрадати, а саме відрізати та складати мідні дроти у мішки, які там знаходилось, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 , оскільки останній був помічений охоронцем ОСОБА_5 .
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 намагався спричинити ПАТ ГВКК «Біличі» матеріальної шкоди на загальну суму 1550,00 гривень, відповідно до висновку спеціаліста щодо вартості викраденого майна від 04.04.2017 року.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному злочині визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення викладеного в обвинувальному акті. Показав, що 23.03.2017 року близько 5 год. 00 хв. він знаходячись на вул. Пономарьова, 13 в смт. Коцюбинському, переліз через паркан і потрапив на територію ПАТ «Біличі». Через отвір у вікні заліз в цех та за допомогою ножа обрізав дроти та склав їх у 2 мішка. Після цього він підійшов до вікна щоб переконатися, що поблизу нікого не має, і в цей момент його помітив охоронець. ОСОБА_4 заховався у підвал де його знайшли та затримали працівники поліції.

У вчиненому обвинувачений щиро кається. Просить його суворо не карати, стверджує, що більше не стане на злочинний шлях.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не оспорює докази зібрані по провадженню, відповідно до ст. 349 КПК України інші докази зі згоди всіх учасників процесу суд не досліджує.

Органом досудового слідства дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України, як умисні протиправні дії, що виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднані з проникненням у приміщення, вчинені повторно.
Обираючи міру покарання, суд враховує характер і ступень суспільної небезпечності скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, особу ОСОБА_4 та те, що він скоїв тяжкий злочин.
Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд знаходить щире каяття в скоєнні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів
Враховуючи викладене,суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливо призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити його від відбування покарання із випробуванням та із наданням іспитового строку.

Суд вважає, що дане покарання у відповідності до ч. 2 ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Речовими доказами суд розпоряджається згідно вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та судові витрати по провадженню відсутні.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою суд змінює на особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання по цій статті у вигляді 3 х (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирок від 20.06.2017 р. Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 190 ч.1 до 85 годин громадських робіт, виконувати самостійно

Речові докази по провадженню: мідні дроти, передані на зберігання ОСОБА_6 залишити останньому.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 суд змінює з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду негайно.
На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі 30 днів із моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1