У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5.,
суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд ухвал колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2015 року та 24 лютого 2016 року щодо неї Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Личаківський районний суд м. Львова вироком від 7 листопада 2011 року засудив ОСОБА_4 за: частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням частини другої статті 69 КК без конфіскації майна; частиною третьою статті 28, частиною другою статті 358 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 358 КК до покарання у виді обмеження волі на строк один рік; частиною другою статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю два роки.

Апеляційний суд Львівської області вироком від 24 вересня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_4 за частиною другою статті 190 КК, частиною четвертою статті 190 КК, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 358 КК, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 358 КК скасував, визнав її винною за частиною четвертою статті 190 КК та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

На підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 49 КК у зв'язку із закінченням строків давності звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 190 КК, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 358 КК, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 358 КК, а провадження у кримінальній справі в цій частині закрито.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 31 березня 2015 року з урахуванням уточнюючої ухвали від 24 лютого 2016 року вирок апеляційного суду змінив.

Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженою за: частиною четвертою статті 190 КК; частиною третьою статті 28, частиною другою статті 358 КК; частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 358 КК в редакції Закону України від 5 квітня 2001 року.

На підставі статті 49 КК звільнив ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 190 КК, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 358 КК, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 358 КК в редакції Закону України від 5 квітня 2001 року.

У заяві засуджена ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвал колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2015 року та 24 лютого 2016 року. Стверджує, що при розгляді її касаційної скарги були допущені грубі порушення чинного законодавства, та не погоджується з кваліфікацією її дій за вчинені злочини.

Засуджена просить скасувати зазначені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Визначений у статті 445 КПК перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 447 КПК встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті визначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, у залежності від конкретної підстави, визначеної частиною першою статті 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 частини першої статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК). Строк, пропущений з причин, визнаних поважними, суд може поновити за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України. У разі відмови в клопотанні про поновлення строку заява залишається без розгляду.

Отже для вирішення питання щодо дотримання строків подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень і можливості поновлення пропущеного строку насамперед належить з'ясувати, з якої саме підстави, визначеної у частині першій статті 445 КПК, подана заява і чи наявні поважні причини для пропуску строку її подання.

Як убачається зі змісту заяви, засуджена взагалі не навела жодної з підстав, передбачених частиною першою статті 445 КПК, а на підтвердження своїх доводів зазначає про допущені порушення чинного законодавства при розгляді її касаційної скарги та про незгоду з кваліфікацією її дій за вчинені злочини, що не може бути підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України.

Рішення суду касаційної інстанції ухвалено 31 березня 2015 року та 24 лютого 2016 року, а заяву про перегляд судових рішень засуджена надіслала до Верховного Суду України 5 липня 2017 року.

У зв'язку з тим, що заява засудженої ОСОБА_4 не містить підстав, передбачених частиною першою статті 445 КПК, подана з пропуском строків, встановлених статтею 447 КПК, і клопотання про поновлення строку для її подання не заявлено, колегія суддів вважає, що заяву засудженої ОСОБА_4 необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 445, 447 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд ухвал колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2015 року та 24 лютого 2016 року щодо неї Верховним Судом України залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7