Справа № 677/1481/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Митинці Красилівського району Хмельницької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, неодруженої, на утриманні троє неповнолітніх дітей, непрацюючої, мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
за ч. 1 ст. 115 КК України,
ОСОБА_11 28 червня 2016 року близько 01 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кухні за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_3 , під час сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 , переслідуючи раптово виниклий на грунті особистих неприязних відносин умисел на позбавлення життя останнього, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, з метою вбивства умисно нанесла ОСОБА_8 кухонним ножем один цілеспрямований удар в область грудної клітки, де знаходиться життєво-важливий орган людини - серце, внаслідок чого спричинила тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітини з пошкодженням м`яких тканин 3-4 міжребер`я, серцевої сорочки, серця, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, від яких потерпілий помер на місці події від гострої тампонади серця та гострої внутрішньої крововтрати.
Винність ОСОБА_11 в скоєнні злочину підтверджується сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів.
Показаннями самої обвинуваченої в суді про те, що 27 червня 2016 року вона разом зі своїми сусідами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебувала у гостях на дні народженні, де вживала спиртні напої. Повернувшись ввечері додому, у неї з співмешканцем ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої вона кухонним ножем завдала останньому один удар в область грудної клітки, після чого змила з ножа кров та побігла до сусідів, а коли повернулась разом з ними, то до приїзду швидкої допомоги та працівників поліції змила від крові ще й умивальник у ванній кімнаті.
Під час слідчого експерименту ОСОБА_11 показала на механізм завдання удару ножем потерпілому ОСОБА_8 в область грудної клітки, де знаходиться життєво-важливий орган людини - серце, що зафіксовано у відповідному протоколі проведення цієї слідчої дії та додатку до нього відеозаписі (т. 1 а.с. 223-225).
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили факт перебування разом із обвинуваченою у гостях та сварки останньої після повернення додому зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 . Крім того показали, що через деякий час після того, як вони їх розборонили, до них прибігла ОСОБА_11 та сказала: «Напевно я Вовку зарізала», а коли вони прийшли до помешкання останньої, то побачили ОСОБА_8 , який лежав в коридорі на підлозі зі слідами крові.
На сварку обвинуваченої ОСОБА_11 з потерпілим ОСОБА_8 вказав в суді і свідок ОСОБА_14 (син обвинуваченої). Останній при цьому показав, що коли сварка затихла, він вийшов зі своєї кімнати та побачив ОСОБА_8 , який лежав у коридорі біля вхідних дверей кухні та ванної кімнати, а також кров на підлозі та в умивальнику у ванній кімнаті. Побачивши це, він пішов до сусідів, а коли повернувся разом з матір`ю та сусідами, то дочка останніх ОСОБА_15 викликала швидку допомогу, яка після приїзду одразу констатувала смерть ОСОБА_8 .
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (діти убитого ОСОБА_8 ) вказали на факт виникнення час від часу між батьком та обвинуваченою ОСОБА_11 сварок.
За даними протоколу огляду місця події в квартирі АДРЕСА_3 , виявлено: труп ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті ножового поранення в області серця, який лежав у коридорі біля вхідних дверей кухні та ванної кімнати; сліди речовини бурого кольору на руках, грудній клітині та сорочці ОСОБА_8 , а також на підлозі та шпалерах; три кухонних ножі (т. 1 а.с. 135-139).
Відповідно до висновків судово-імунологічних експертиз на вилучених під час огляду місця події поверхні сорочки ОСОБА_8 , марлевих тампонах зі змивами речовини бурого кольору, фрагменті шпалер, поверхні майки та тапочка на праву ногу ОСОБА_11 виявлено кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_8 , належність її від обвинуваченої ОСОБА_11 виключається (т. 1 а.с. 163, 169, 175-178, 183-186, 197-200).
Згідно з висновком судової медико-криміналістичної експертизи на зовнішній поверхні одного клаптя шкіри, вилученого із лівої половини передньої поверхні грудної клітки трупа потерпілого ОСОБА_8 , виявлено одиночну проникаюче-наскрізну колото-різану рану, яка могла утворитись від одноразової колюче-ріжучої дії на шкіру грудної клітки потерпілого якогось твердого, плоского, травмуючого предмету чи знаряддя, що володіє добре вираженими колюче-ріжучими конструктивними особливостями, характерними, в тому числі, і для ножа із однобічно- гострим клинком, який може мати як тупий «обушок» із скосом та добре вираженими ребрами, так і недеформоване вістря гострокутної форми та лише одне лезо із гострою ріжучою кромкою. При цьому виявлена на зовнішній поверхні досліджуваного клаптя шкіри одиночна наскрізна колото-різана рана могла утворитись від одноразової колюче- ріжучої травмуючої дії як клинка, наданого для проведення судової медико-криміналістичної експертизи господарського ножа, вилученого під час проведення огляду місця події, так і клинка будь-якого іншого колюче-ріжучого травмуючого предмету чи знаряддя із ідентичними до нього метрично-конструктивними параметрами. А от утворення цієї колото-різаної рани шкіри від колюче-ріжучої травмуючої дії складових частин клинка другого вилученого під час огляду місця події ножа, є малоймовірною, а від третього взагалі виключається, оскільки через наявний деформаційний вигин полотна його клинка він є непридатним для нанесення ним експериментальних пошкоджень слідосприймаючого матеріалу (т. 1 а.с. 153-159).
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз смерть ОСОБА_8 настала за 3-12 годин до моменту розтину (28.06.2016 р. о 06 год. 00 хв.) від гострої тампонади серця, гострої внутрішньої крововтрати, внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням серця. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітини з пошкодженням м`яких тканин 3-4 міжребер`я, серцевої сорочки, серця, які могли виникнути від одноразової дії гострого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути ніж, можливо в строк та за вищевказаних обставин, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 міг знаходитись у вертикальному положенні та бути повернутий передньою поверхнею тіла відносно нападаючої особи. Після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 міг здійснювати активні рухи протягом короткого проміжку часу (від декількох секунд до декількох хвилин). Будь-яких слідів боротьби чи самооборони на тілі ОСОБА_8 , або слідів зміщення тіла, не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа ОСОБА_8 виявлено наявність етилового алкоголю в кількості 2,28 % (проміле), що може відповідати сильному алкогольному сп`янінню стосовно живих осіб. Механізм та локалізація виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень відповідає обставинам, зазначеним обвинуваченою ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 147-149, 227-228). Ці висновки підтвердив в суді експерт ОСОБА_16 .
За даними висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_11 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу середнього пальця правої китиці; саден грудної клітини, могли виникнути від дії удару (крововиливи) та дії удару-тертя (садна) твердого тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути кулаки рук сторонньої людини або будь-який інший предмет, чи при ударі при падінні на тверду поверхню, могли утворитись в строк та за обставин, на які вказує обвинувачена (т. 1 а.с. 192).
Винність обвинуваченої у вчиненні злочину підтверджується також: даними лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , згідно з яким причиною смерті є колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням серця (т. 1 а.с. 140); паспортними даними останнього (т. 1 а.с. 141); даними звернень обвинуваченої та ОСОБА_8 в правоохоронні органи з приводу сімейних сварок (т. 1 а.с. 144-145, т. 2 а.с. 12); речовими доказами: знаряддям вчинення злочину ножем; майкою, тапочком обвинуваченої та сорочкою потерпілого зі слідами крові (т. 1 а.с. 201).
За висновком стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи на теперішній час ОСОБА_11 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих їй дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В стані паталогічного сп`яніння, фізіологічного афекту, іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на її свідомість та діяльність, не перебувала. Застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує. Ситуація взаємовідносин ОСОБА_11 з потерпілим ОСОБА_8 була психотравмуючою для обох. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_11 (пам`ять, увага, мислення, темперамент, характер, емоційно-вольова сфера, сприйняття, мотиваційна сфера) знаходяться в межах психічної норми і тому не могли суттєво вплинути на її поведінку в момент вчинення інкримінованих їй дій (т. 2 а.с. 4-7).
Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченої під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_11 осудною і відповідальною за фактично скоєне.
Даючи правову оцінку діям обвинуваченої ОСОБА_11 згідно з пред`явленим обвинуваченням в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_8 , суд враховує правові позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 р., з яких слідує, що визначальним для правової кваліфікації дій винного як умисне вбивство є суб`єктивне ставлення останньої до характеру та наслідків своїх протиправних дій.
Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченої ОСОБА_11 при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння та враховує спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винної та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченої до наслідків злочину і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_11 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_8 з мотивів неприязних відносин, викликаних під час сварки, оскільки наносячи цілеспрямований удар колюче-ріжучим предметом (ножом) в життєво важливий орган (серце), обвинувачена не могла не розуміти особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого. Поведінка ж обвинуваченої одразу після вчинення злочину, а саме втеча з місця події, приховування слідів вчинення злочину (змив слідів крові з ножа одразу після завдання ним удару потерпілому та пізніше з умивальника), не вжиття заходів для надання допомоги потерпілому, очевидно підтверджує її небажання запобігти таким негативним наслідкам.
Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними, дослідженими судом доказами, зокрема: показаннями самої обвинуваченої, яка підтвердила факт завдання ОСОБА_8 удару ножем в область серця; даними протоколу огляду місця події про виявлення потерпілого з ножовим пораненням в області серця; висновками судових експертів, зокрема щодо характеру та локалізації несумісних із життям заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень; знаряддя вчинення злочину ножа, які в сукупності з показаннями обвинуваченої про наявність у неї перед вчиненням злочину конфлікту з потерпілим, про механізм завдання останньому удару ножем та її поведінку одразу після вчинення злочину, як то приховування слідів вчинення злочину, втеча з місця події, не вжиття заходів для надання допомоги потерпілому, а відтак її байдуже ставлення до наслідків у вигляді смерті потерпілого, на переконання суду беззаперечно свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_11 саме на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_8 .
З огляду на вищенаведене не спростовує таких висновків суду факт повернення ОСОБА_11 через деякий час на місце вчинення злочину, адже остання і після цього заходів для надання допомоги потерпілому не вживала та приховувала сліди вчинення злочину (змивала кров в умивальнику у ванній кімнаті). Будь-яких об`єктивних доказів про дійсні наміри обвинуваченої врятувати потерпілому життя судом не встановлено. Твердження останньої та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (які є хресними батьками дитини обвинуваченої, а відтак зацікавленими особами у справі) про те, що швидку допомогу викликала саме ОСОБА_11 , суд визнає неправдими, оскільки вони спростовуються показаннями в суді свідка ОСОБА_17 (сина обвинуваченої), який ствердив, що швидку допомогу викликала дочка їхніх сусідів ОСОБА_15 . Підстав недовіряти цим ствердженням свідка ОСОБА_17 немає.
Що ж стосується тверджень захисника та обвинуваченої про відсутність в обвинуваченої умислу та мотиву на вбивство, а захисника, крім того, про вбивство останньою потерпілого при перевищенні меж необхідної оборони, завдання удару ножем з метою захисту, то такі доводи, з огляду на досліджені судом докази, суд розцінює як необгрунтовані, безпідставні, очевидно висловлені з метою ухилення обвинуваченою від відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх. Ці ствердження повністю спростовуються вищенаведеними належними, достовірними та допустимими доказами, які є послідовними, логічними, переконливими та узгоджуються між собою, а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів.
Так, з показань обвинуваченої ОСОБА_11 видно, що під час сварки потерпілий, взявши в руку кухонного ножа, жодних активних дій не вчиняв, не вчиняв таких і після вихоплення у нього ножа обвинуваченою, тобто суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_8 фактично не було, а відтак не було і предмету захисту. Незважаючи на це, остання, маючи реальну можливість уникнути продовження конфлікту, вказаним ножем завдала цілеспрямований удар в область життєво-важливого органу (серце) потерпілого. Наведене свідчить про відсутність суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_8 , що повинна була та могла в обставинах, що склалися, усвідомлювати обвинувачена, а відтак остання у стані необхідної оборони не перебувала. Поведінка ж обвинуваченої одразу після вчинення злочину, про що зазначено вище, на переконання суду беззаперечно свідчить про спрямованість умислу ОСОБА_11 саме на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_8 . До того ж версію про самооборону обвинувачена висловила по мірі з`язування фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, зокрема після перегляду проведеного із нею слідчого експерименту та допиту експерта, змінивши при цьому свою першочергову версію про те, що потерпілий сам собі спричинив смертельні тілесні ушкодження під час боротьби.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведеність в ході судового розгляду винуватості обвинуваченої ОСОБА_11 у вчиненні злочину умисному вбивстві ОСОБА_8 .
Таким чином, дії ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують їй покарання.
Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_11 активно сприяла розкриттю злочину, який вчинила внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, що покарання їй пом`якшує. Проте вона вчинила злочин в стані алкогольного сп`яніння, що покарання їй обтяжує.
При призначенні покарання суд також приймає до уваги, що обвинувачена має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, раніше не судима. Разом з тим, вона вчинила особливо тяжкий насильницький злочин, який визначається найвищим, винятковим ступенем небезпечності для суспільства, який спричинив тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого ОСОБА_8 , свою вину у вчиненні злочину визнала частково, у скоєному фактично не розкаялася, належних даних про виявлення нею жалю не встановлено.
Визначаючи вид покарання ОСОБА_11 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки, всі відомості про особу обвинуваченої, її поведінку до та після вчинення злочину, а також протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_8 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, був ініціатором сварки, незадовго до якої завдав обвинуваченій легкі тілесні ушкодження, і приходить до висновку призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України ближче до мінімального розміру.
На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченій слід залишити у виді тримання під вартою, адже ОСОБА_11 засуджується до позбавлення волі на тривалий строк. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченої, а також досліджені судом докази, суд приходить до переконання, що, перебуваючи на волі, обвинувачена може ухилитися від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та виконання судового рішення.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_11 в строк відбування покарання слід зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 28.06.2016 р. (дня затримання) до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Процесуальні витрати по справі за проведення судово-біологічних експертиз (т. 1 а.с. 174, 182, 196) в силу ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави. Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити їй покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк час її попереднього ув`язнення з 28 червня 2016 року до вступу вироку в законну силу, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 , до набрання вироком чинності, залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази: майку та пару тапочок, які передані на зберігання до камери схову Красилівського ВП ГУНП у Хмельницькій області (т. 1 а.с. 201-202), повернути обвинуваченій ОСОБА_11 ; ножі, змиви, виріз зі шпалер, сорочку ОСОБА_8 , які передані на зберігання до камери схову Красилівського ВП ГУНП у Хмельницькій області (т. 1 а.с. 201-202) знищити.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 1583 грн. 28 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя

судді: