Справа № 375/1184/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2017 року
Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
представника потерпілих: адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща
матеріали кримінального провадження № 0000269 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Острови Червенського району, Мінської області, Республіки Білорусь, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, працюючого ТОВ «Мірамокс» м.Київ виконробом, не військовозобов`язаного, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
19.09.2015 року близько 17 год. ОСОБА_6 , в порушення вимог п.2.1 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2013 № 1306 зі змінами (далі - ПДР України), згідно з яким «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії» та вимог п.2.9(а). ПДР, згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки VOLKSWAGEN POLO, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі в населеному пункті в с. Бушево Рокитнянського району Київської області по вул. Центральна (Леніна) в напрямку центру села зі швидкістю 40 км/год.
Рухаючись автодорогою по вул. Леніна в с.Бушево Рокитнянського району Київської області, що має по одній смузі для руху транспортних засобів в кожному напрямку, в порушення вимог ПДР України, а саме:
вимог п.1.3 ПДР України, згідно з яким «учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»;
вимог п.1.5. ПДР України, згідно з яким «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
вимог п.2.3. (б) ПДР України, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
вимог п.12.3. ПДР України, згідно яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав правими колесами автомобіля на тротуарну доріжку, відносно напрямку свого руху та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка в цей час рухалася попереду в попутному напрямку по краю автодороги біля будинку № 9 по вул. Центральна (Леніна). Після зупинки автомобіля ОСОБА_6 залишив місце пригоди.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 померла на місці пригоди.
Згідно з висновком експерта № 165 від 30.10.2015, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала в наслідок множинних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів, про що свідчить результати дослідження трупа. При дослідженні трупа було виявлено пошкодження: розрив хребта в грудному і шийному відділі; забій легень; розриви «куполів діафрагми» множинні переломи ребер; чрезкапсулярні розриви печінки; роздавлення селезінки та правої нирки; смужчаті крововиливи під єндокард, кров в плевральних і черевній порожнині. Травма, що призвела до смерті ОСОБА_10 , утворилася від дії тупого предмету (предметів), могла утворитися в результаті ДТП, при наїзді легкового автомобіля на пішохода, в момент наїзду потерпіла знаходилася в вертикальному чи близькому до нього положенні, місцем первинного контакту явилася задня поверхня тулубу. Смерть потерпілої наступила 19.09.2015 р. близько 17 години, про що свідчить достовірні ознаки смерті. Вище описана травма, що спричинила смерть ОСОБА_10 , має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент спричинення.
Згідно з висновком експерта № 5-02/494 від 28.10.2015, складеним за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи: система робочого гальма автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Рульове керування автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски наданого на дослідження автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходяться в працездатному стані. Несправностей підвіски, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено.
Згідно з висновком експерта № 5-02/545 від 06.11.2015, складеним за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи: водій автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 у дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору, повинен був керуватися вимогами п.12.3. ПДР України. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 знаходився в такій дорожній обстановці, що при своєчасному виконанні технічних вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, він мав технічні можливості попередити наїзд на пішохода, як шляхом своєчасного застосування гальмування так і шляхом безпечного об`їзду пішохода, в заданий момент виникнення перешкоди для його руху, для чого у нього не було перешкод технічного характеру відомих експертові.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Потерпілими заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 60 000 грн., завдану злочином, потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 80 000 грн., потерпілого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 60 000 грн., а також про стягнення на користь потерпілих судових витрат.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, ствердив суду обставини вчинення злочину, зазначені в обвинувальному акті, вказуючи при цьому, що він розкаюється у вчиненому, просить вибачення у потерпілих та просить суд суворо його не карати, надати можливість відшкодувати збитки, завдані злочином. Цивільний позов визнає в повному обсязі.
Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оскаржуються, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Судом з`ясовано в обвинуваченого та інших учасників судового розгляду правильне розуміння змісту цих обставин, за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, про те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце і містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до п.20 ППВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування законодавства України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а характер і мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив вперше, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, працює, не є соціально небезпечним, на обліку у лікарня психіатра та нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, його відношення до вчиненого.
Обставинами, які б пом`якшували покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування моральної шкоди потерпілим.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
В судовому засіданні було встановлено і визнано самим обвинуваченим, що порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України ( в тому числі і керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння) знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали. Тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про виключення обтяжуючої обставини, а саме вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням викладених обставин та досліджених матеріалів, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, надавши йому можливість відшкодувати потерпілим завдану злочином шкоду та виправдати покладені на нього судом обов`язки.
Крім того, суд приходить до висновку що при призначенні основного покарання, додаткове покарання зазначене у санкції ч.2 ст.286 КК України, як позбавлення права керувати транспортними засобами, не може бути призначене, оскільки обвинувачений не має відповідного водійського посвідчення.
Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи заявлений потерпілими цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд відповідно до вимог ст.ст. 1172, 1187 Цивільного кодексу України, задовольняє його в повному об`ємі.
Суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 , з урахуванням часткового відшкодування моральної шкоди, на користь потерпілого ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 54 000 грн., потерпілого ОСОБА_8 в розмірі 72 000 грн., потерпілого ОСОБА_7 54 000 грн.
Речові докази по справі суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі підлягають до стягнення із обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання, встановивши іспитовий строк три роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду, завдану злочином в розмірі 54 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду, завдану злочином в розмірі 72 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану злочином в розмірі 54 000 грн.
Речові докази: автомобіль «VOLKSWAGEN POLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити на території тимчасового зберігання транспортних засобів Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області до вирішення питання відшкодування потерпілим шкоди, завданої злочином; оптичний диск Maximus CD-R 700 Mb 80 min з відеозаписом слідчого експерименту від 09.10.2015 року залишити при матеріалах кримінального провадження №0000269.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати щодо залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1473,12 грн. (491,04 грн.х3) ( р/р 0008 МФО 820019 УДКСУ у Подільському районі м.Києва код 37975298).
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1 Потеряйко