АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/427/17 Справа № 200/3976/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду; цілодобово не залишати місце свого проживання, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт чи паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Прийшов до висновку про існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інший злочин або продовжити скоєнні. Зазначає, що заявлений стороною обвинувачення ризик впливати на свідків чи потерпілих не знайшов свого підтвердження.
Слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де проживає з дружиною і малолітньою дитиною, а також батьками похилого віку і за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що для запобігання вказаним ризикам достатнім буде запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, про що наполягала сторона обвинувачення, а саме у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу не врахував належним чином, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 самостійно або через своїх знайомих може впливати на свідків та потерпілих з метою змінними останніми своїх показань. Досудовим розслідуванням встановлено, що викрадені транспортні засоби ОСОБА_6 збував свідкові, який був допитаний та повідомив, що за ним здійснюється стеження від осіб, наближених до ОСОБА_6 . На думку прокурора, висновки суду про стійкість соціальних зв`язків ОСОБА_6 є необґрунтованими, оскільки як пояснив сам підозрюваний з 04.03.2017 року по 05.04.2017 року він за місцем проживання не знаходився, з сім`єю не спілкувався, в тому числі і за допомогою засобів зв`язку, у зв`язку з чим не знав про повідомлення про підозру. Також, зазначає, що слідчим суддею не враховано, що в межах іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні тотожного злочину, йому був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків за ст. 194 КПК України, проте останній їх не виконував та ухилився від органу досудового розслідування у зв`язку з чим був оголошений у розшук.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та слідчого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, що приймав участь в суді першої інстанції і просили скаргу та клопотання задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого не виконав належним чином, а доводи прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є частково обґрунтованими і підтверджується матеріалами провадження.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді що, під час судового розгляду наведені в клопотанні слідчого дані підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками слідчого судді, що заявлений стороною обвинувачення ризик впливати на свідків чи потерпілих не знайшов свого підтвердження, а також, що для запобігання вказаним ризикам достатнім буде запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, з огляду на наступне.
В ході апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_6 , будучи повідомленим 16.07.2016 року про підозру у вчиненні тотожного злочину та перебуваючи під домашнім арештом, згідно ухвали слідчого судді від 19.07.2016 року в межах іншого кримінального провадження, обґрунтовано підозрюється у вчиненні трьох епізодів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, які вчинив 09.12.2016, 13.12.2016 та 18.12.2016 року, тобто після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 ухилявся від органу досудового розслідування як межах даного кримінального провадження, так і в іншому провадженні, що підтверджується постановами про оголошення його в розшук та зупинення досудового розслідування від 13.10.2016 року та 06.04.2017 року провадження було відновлено.
Також, слідчий суддя допустив певні протиріччя у своїх висновках, оскільки розглядаючи клопотання слідчого про надання дозволу на затримання з метою приводу (справа № 200/3975/17) в ухвалі від 10.03.2017 року вказав, що наданими матеріалами підтверджується, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та його місцезнаходження не встановлено і вказав, що є достатні підстави вважати про вчинення ОСОБА_6 дій спрямованих на переховування, незаконний вплив на інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Перевіряючи наявність заявлених ризиків, колегія суддів, приймає до уваги зокрема і письмові заяви свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які відмовлялись від одночасного допиту з ОСОБА_6 , мотивуючи це побоюванням за своє життя, оскільки у них є достатні підстави вважати, що за ними здійснюється стеження особами, наближеними до ОСОБА_6 .
Вказані обставини не отримали належної оцінки слідчим суддею, що призвело до помилкових висновків, що для запобігання вказаним ризикам достатнім буде запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд враховує, що існують обґрунтовані ризики переховування обвинуваченого від суду за скоєння тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, а також що підозрюваний знаходячись на свободі може вчинити новий злочин, ухилитися від слідства, впливати на свідків, а також перешкоджати іншим чином з огляду на його процесуальну поведінку в межах цього та первісного кримінального провадження. Колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного, який не працює, тобто не має офіційного джерела доходів, у зв`язку з чим твердження про перебування на його утриманні дитини є необґрунтованим, і приходить до висновків про необхідність застосування до ОСОБА_6 саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою
Доводи сторони захисту про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, не може бути розцінені як самодостатня підстава для застосування менш суворого запобіжного заходу і, як встановлено перевіркою матеріалів провадження, не можуть запобігти вказаним ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Таким чином, колегія суддів, з врахуванням того, що у даному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання цих ризиків, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням належного розміру застави.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу прокурора частково обґрунтованою і такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки за змістом вимог ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України, строк застосування запобіжних заходів, в тому числі і тримання під вартою або продовження тримання під вартою, може бути встановлений межах строку досудового розслідування.
У відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 травня 2017 року.

Взяти ОСОБА_6 під варту негайно в залі суду.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_6 або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок, ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3