Справа № 694/211/17 Провадження №1-кп/694/60/17
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
27.07.2017 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого Звенигородським районним судом Черкаської області 19.12.2007 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, умовно-достроково звільнений Придніпровським районним судом 22.08.2014р. з невідбутим строком 2 роки 3 дні,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 13.09.2016 року у невстановлений слідством час, перебуваючи у будинку з дозволу власника по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав, належне ОСОБА_5 майно, а саме: мобільний телефон «Самсунг» модель Е 1232 В IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 378 грн. та сім карту мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому збитків на суму 398 грн.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_4 визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні, а також пояснив, що вчинив злочин за обставин і у спосіб вказані в обвинувальному акті. Розкаюється у вчиненні інкримінованого злочину. Відносно міри покарання погоджується з думкою прокурора.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Разом з тим, органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкримінується кваліфікуюча ознака повторність.
За змістом?статті 32 КК?повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони:
1) передбачені тією самою статтею або частиною статті ? Особливої частини КК;
2) передбачені різними статтями ?Особливої частини КК ?і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 7 постанови від 4 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини? КК України? вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.
В розумінні положень статті 185 КК України, крадіжка ?це таємне викрадення чужого майна.
Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що кваліфікуючими ознаками крадіжки є: повторність та вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб.
Повторність крадіжки відповідно до примітки 1 до ?ст. 185 КК? має місце як тоді, коли крадіжка вчинена після крадіжки, так і тоді, коли вона вчинена після злочинів, передбачених статтями?186,?189-191 КК ?або статтями?187,?262 КК України.?
Проте стороною обвинувачення не надано доказів вчинення ОСОБА_6 двох або більше злочинів. Посилання на передачу до суду обвинувального акту за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, відповідних доказів прокурором не надано.
За наведених обставин кваліфікуюча ознака повторність підлягає виключенню з обвинувачення, а дії Лелеки слід кваліфікувати за ч. 1 ст.?185 КК України.
За наведених підстав суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст.?185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Крім того судом враховано, що обвинувачений вчинив злочин під час непогашеної судимості.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді у виді двох років позбавлення волі.
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
. Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази мобільний телефон «Самсунг» модель Е 1232 В IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та сім карту мобільного оператора «Київстар» залишити власнику ОСОБА_5 , звільнивши останнього від обов`язків за зберігальною розпискою.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1