АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 648/18/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/38/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 309 КК України
У Х В А Л А
іменем України
11 січня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001886 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Велика-Михайлівка Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК України такого, що не має судимі;
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, і виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що у вересні 2015 року він за невстановлених обставин у невстановленої особи та місці незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс масою в перерахунку на суху речовину 91,89 г, який переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав його без мети збуту для власного вживання, який08.12.2015 року близько 12-00 год. був добровільно виданий ОСОБА_9 біля вказаного будинку працівникам поліції та вилучений ними в ході огляду місця події.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор ставить питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів указує, що при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд узяв до уваги одні докази і відкинув інші. Так, обвинувачений ОСОБА_8 заперечував свою причетність до вчиненого злочину. Проте, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 послідовно стверджували, що знайдена ними та видана працівникам поліції наркотична речовина належить їх сину ОСОБА_12 . Ці обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були присутніми під час огляду, даними протоколу огляду, висновками фізико-хімічної експертизи. Однак судом зазначені докази не були прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є батьками обвинуваченого та між ними склалися триваючі неприязні стосунки. Вважає, що це не може бути підставою для неприйняття їх показаній. При цьому суд не врахував дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно, схильний до вчинення правопорушень, агресивно поводить себе в сім`ї, проявляє грубість до оточуючих, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину. Крім того, судом не було допитано працівників поліції, які проводили огляд, не допитано сусідів в якості свідків про особу обвинуваченого та вживання ним наркотичних засобів, неповно досліджено дані, що характеризують його особу. Зазначені обставини свідчать про невідповідність висновку суду про недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Також у порушення вимог ст. 374 КПК України, суд у мотивувальній частині вироку не навів категоричних суджень щодо оцінки доказів на предмет їх належності, допустимості та достатності, аналізу та оцінки доказів, своє рішення належним чином не мотивував, а лише зазначив, що ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 . Просить скасувати вирок щодо ОСОБА_8 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У запереченнях обвинувачений ОСОБА_8 вказує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора зі змінами, просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора зі змінами та просив їх задовольнити, доводи обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України та роз`яснень, які містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993р., № 12 від 03.12.1997р., № 6 від 30.05.2008р., - у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.

Однак судом першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на те, що жоден з досліджених у судовому засіданні доказів не підтверджує винність обвинуваченого в придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту за місцем його проживання.

З такими висновками суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні погодитись не можна, оскільки вони зроблені без належної перевірки всіх обставин справи й оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності допустимості, достовірності і достатності, отриманих під час досудового розслідування та судового розгляду, які вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які вплинули на вирішення питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, що правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Так, обґрунтовуючи свій висновок про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції взяв за основу показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він наркотичні засоби не вживає та не зберігав їх за місцем проживання, а з батьками в нього склалися неприязні стосунки. При цьому суд зазначив, що не приймає до уваги докази обвинувачення, а саме: дані протоколу огляду місця події від 08.12.2015 року, висновок експерта, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтверджують факт вилучення наркотичного засобу, однак не підтверджують належність наркотичного засобу обвинуваченому ОСОБА_8 та його зберігання останнім за місцем проживання. Також суд зазначив, що не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 про належність наркотичного засобу обвинуваченому, оскільки вони є батьками останнього та проживають з ним разом, між ними склалися триваючі неприязні стосунки, що ставить під сумнів показання цих свідків. При цьому суд взяв до уваги, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не навели переконливих підтверджень вживання наркотичних засобів обвинуваченим ОСОБА_8 , належності останньому наркотичного засобу та зберігання його за місцем свого проживання.

Відкидаючи ці докази обвинувачення, суд першої інстанції належним чином не мотивував свого рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення в їх сукупності, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо винності та невинності обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні, достовірності чи недостовірності тих чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він взяв до уваги одні докази й відкинув інші, зокрема, дані протоколу огляду та показання свідків про вилучення наркотичних засобів за місцем проживання обвинуваченого, які не було поставлено судом під сумнів.

Надаючи перевагу показанням обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не зберігав наркотичні засоби за місцем свого проживання, суд у вироку не навів переконливих мотивів, з яких він визнав ці показання обвинуваченого достовірними, та не звернув уваги на те, що вони суперечать зібраним та дослідженим у справі доказам, які ставлять під сумнів висновок суду про його невинність.

Відкидаючи показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 про те, що вилучені наркотичні засоби за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 належнать останньому, суд послався на те, що вони є батьками обвинуваченого та проживають з ним разом, між ними склалися триваючі неприязні стосунки, що ставить під сумнів показання цих свідків.

Ці показання свідків суд не проаналізував і не дав їм відповідної оцінки в сукупності з іншими доказами та не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкидає докази обвинувачення. При цьому суд не навів переконливих причин, з яких свідки могли обмовити обвинуваченого.

Сам факт по собі неприязних стосунків обвинуваченого з батьками, які є свідками, не є безумовною підставою для визнання їх показаній необ`єктивними.

Як убачається з матеріалів справи, їхні показання на досудовому розслідуванні та судовому розгляді є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами.

За таких обставин, висновок суду про те, що показання вказаних свідків не можуть бути прийняті до уваги та не відповідають іншим зібраним у справі доказам, не можна визнати правильним, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та є припущенням суду.

Крім того, судом не прийнято до уваги та не надано ніякої оцінки даним, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , з яких випливає, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, передбачених ст.ст. 307, 309 КК України, за місцем проживання характеризується негативно, як особа схильна до вчинення правопорушень, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї (а.п.63 - 71).

Зазначені обставини залишилися поза увагою суду та не отримали належної оцінки у вироку, про що суд взагалі умовчав при прийнятті рішення по суті, тобто судом не були досліджені обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, чим було допущено неповноту судового розгляду.

Отже, висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, є передчасним та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи й оцінки всієї сукупності доказів щодо їхньої належності допустимості, достовірності та достатності, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи те, що судом першої інстанції під час судового розгляду допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а сторони не заявляли клопотання про дослідження в апеляційному суді певних обставин та доказів, які згідно зі ч.3 ст.404 КПК України мають бути повторно досліджені, тому суд апеляційної інстанції не вправі ухвалити новий вирок, як про це спочатку ставилося питання в апеляційній скарзі прокурором. Дослідження апеляційним судом за власною ініціативою доказів, які б підтверджували або спростовували певні обставини справи, - порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені п.п. 3, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оскільки чинний Кримінальний процесуальний кодекс України, крім випадків, передбачених ч.2 ст.412, ч.1 ст.415 КПК України, не регулює питання подальшого спрямування кримінального провадження, коли апеляційний суд повинен скасувати вирок суду першої інстанції через його незаконність та необґрунтованість, при цьому ухвалити новий вирок не має права, тому керуючись загальними засадами кримінального провадження на підставі ч.6 ст. 9, п.п. 1, 2, 3, 13, 15 ст. 7 КПК України, мають бути застосовані правила ч. 1, 2 ст. 412, п.1 ч.1 ст. 415 КПК України, тобто вирок щодо ОСОБА_8 має бути скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.
З на викладене вище, апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, п.п. 1, 2, 3, 13, 15 ст. 7, ст.ст. 404, 407, 409, 410, 411, ч.ч.1, 2 ст. 412, ст. 413, п.1 ч.1 ст. 415, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора зі змінами - задовольнити.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому самому суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 11 січня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 11 січня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2