У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга в порядку ст.303 КПК України, адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , щодо неповернення тимчасово вилученого майна .

У скарзі адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю зобов"язати слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 повернути вилучений транспортний засіб марки «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак НОМЕР_1 , його законному володільцю ОСОБА_4 оскільки в органу досудового розслідування на теперішній час відсутні правові підстави для утримання транспортного засобу на штрафному майданчику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області .

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначив, що транспортний засіб марки «Тойота Ленд Крузер» , державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 з 26.10.2016 р. утримується на штрафному майданчику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області до теперішнього часу. Вважає , що правові підстави для утримання транспортного засобу на штрафному майданчику на теперішній час відсутні, подальше утримання транспортного засобу завдає шкоди та порушує майнові права власника ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав за обставин викладених у ній, просив суд дану скаргу задовольнити. Зокрема наголосив на тому, що транспортний засіб марки «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 був вилучений 26.10.2016 р. під час проведення його огляду слідчим та поміщений на штрафний майданчик . Вказаний транспортний засіб ретельно оглянутий, оглянутий експертами, проведені всі експертні дослідження, а відтак подальше утримання транспортного засобу завдає шкоди та порушує майнові права власника. Зазначив при цьому, що вилучений автомобіль , на його думку, є тимчасово вилученим майном. Крім того, в порушення вимог КПК на вказаний автомобіль не накладено арешт, тому утримання його є безпідставним.

Слідчий в судовому засіданні залишив вирішення вимог скарги на розсуд суду , суду пояснив, що автомобіль був вилучений 26.10.2016 р. в ході його огляду. ОСОБА_4 надав добровільно згоду на огляд автомобіля. Даний автомобіль був оглянутий експертами, висновки експертних досліджень не виготовлені. Даний автомобіль визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню. Зазначив, що автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер» є тимчасово вилученим майном. Клопотання про арешт вилученого під час огляду автомобіля слідчим до суду не подавалось.

За правилами ст. 107 КПК України фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею не є обов`язковою, клопотання про фіксацію такої процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від слідчого не надходило, а тому така фіксація під час розгляду клопотання не здійснювалася.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 26.10.2016р. слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 було проведено огляд автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер» державний номерний знак НОМЕР_1 за добровільною згодою ОСОБА_4 . В ході оглянуто автомобіль вилучено та поміщено на штрафний майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
27.10.2016 року , органом досудового розслідування розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0003770, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Адвокатом ОСОБА_3 , як представником ОСОБА_4 , направлено на адресу слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області клопотання про повернення автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер» державний номерний знак НОМЕР_1 , який був вилучений в ході огляду 26.10.2016 року .

Постановою про відмову у задоволенні клопотання від 07 грудня 2016 року слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 відмовив у поверненні вилученого автомобіля з тих підстав, що слідчим винесені постанови про призначення технічної експертизи документа та трасологічної експертизи, результати яких очікуються.

Слідчим суддею встановлено, що по кримінальному провадженню на теперішній час призначені: технічна експертиза документів та трасологічна експертиза номерних позначень кузова та двигуна автомобіля.Слідчий в судовому засіданні ствердив, що автомобіль оглянутий експертами. Слідчий з клопотанням про арешт вказаного транспортного засобу до суду не звертався ( ухвала слідчого судді про арешт транспортного засобу не приймалась).

Згідно ч. 1, 2ст. 22 КПК Україникримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно дост.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, у нездійсненні інших процесуальних дій володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені в процесі огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, вилучений автомобіль має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питанняпро арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом без накладення на нього арешту відсутня.

Згідно з ч.2 ст167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол , копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши зміст вищезазначених норм чинного кримінально-процесуального закону з врахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучений у ОСОБА_4 автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер» державний номерний знак НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном в розумінні ст. 167 КПК України, оскільки відповідає критеріям визначеним в частині другій вказаної статті (є предметом кримінального правопорушення).

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною пятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Будь-які дані, що на автомобіль накладено арешт слідчим не надано.

Під час розгляду скарги встановлено, що клопотання про арешт вилученого під час огляду автомобіля слідчим до суду не подавалось.

Слідчий цих вимог КПК України не виконав і тому суд вважає неправомірними його дії щодо неповернення транспортного засобу , при відсутності законних підстав для подальшого утримання цього майна,законному володільцю.

Не зважаючи на вказане , майно власнику повернуто не було, чим позбавлено ОСОБА_4 можливості реалізовувати свої права, що визначені Конституцією та Європейською Конвенцією з прав людини.

Тобто, відмова слідчого від повернення вказаного майна суперечить положенням ч.5 ст. 171 КПК України

Слідчим суддею встановлено, а слідчим не спростовано, що незважаючи на вимоги зазначених норм чинного кримінально-процесуального закону, органом досудового розслідування після вилучення автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер» державний номерний знак НОМЕР_1 не було подано слідчому судді клопотання про накладення арешту у строк та порядку визначеному ст.ст. 170, 171 КПК України, що свідчить про наявність правових підстав для повернення вказаного майна, відповідно до вимог ст. 169 та ч. 6 ст. 173 КПК України.

Аналізуючи правовий зміст ч.7 ст.236, ч.1 ст.98 КПК України, та ч.2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають один з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвілна проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

Таким чином, визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правилст.98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил частини 5ст.171 КПК України, діючимКПК Українине передбачено.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до положень ст.303 ч.1 п.1 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Згідно ст.306 ч.3 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників процесу, враховуючи те, що по кримінальному провадженню проведено огляд автомобіля експертами, зважаючи на положення ч.5 ст. 171 КПК України , на відсутність будь-яких даних, що на автомобіль накладено арешт, враховуючи, що даний транспортний засіб належить ОСОБА_4 та може бути переданий останньому на відповідальне зберігання, слідчий суддя дійшов висновку,що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Разом з тим , враховуючу ту обставину, що досудове розслідування по даній справі не закінчене, слідчий суддя вважає за можливе передати зазначений автомобіль на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_4 та зобов`язати його зберігати автомобіль у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, тобто не здійснювати ніяких дій, які б могли завдати шкоду розслідуванню кримінального провадження .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобовязати слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 , на відповідальне зберігання, транспортний засіб марки «Тойота Ленд Крузер» державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на штрафному майданчику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Зобовязати слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 при передачі автомобіля на відповідальне зберігання роз`яснити ОСОБА_4 що у разі розтрати, відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном (використання авто як засобу чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення), яке описано та передано на відповідальне зберігання тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст.388 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1