Справа № 442/2253/17
Провадження № 1-в/442/94/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації - ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області заяву про умовно-дострокове звільнення, застосування Закону України « Про амністію у 2014 році», застосування ч. 5 ст. 72 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Лопушанка Старосамбірського району Львівської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, засудженого вироком від 26.04.2012 року Щигровського районного суду Курської області Російської Федерації за ст.111 ч.4 КК РФ до 8 років позбавлення волі, Ухвалою Старосамбіського районного суду від 03.12.2015 року вважається засудженим за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі,-
ВСТАНОВИВ:
До Дрогобицького міськрайонного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про розгляд питання про його умовно-дострокове звільнення, застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», застосування ч. 5 ст. 72 КК України. В заяві покликається на те, що вироком не зараховано його строк перебування під вартою з 28.06.2011 року до 10.07.2012 року, а також після екстрадиції в Україну він перебував у СІЗО - 46-1 з 28.07.2016 року до 06.09.2016 року; переїзд з Росії в Україну з 04.02.2017 року до 03.03.2017 року. Вважає, що загальний строк перебування його під вартою, який слід зарахувати, становить 1 рік 2 місяці та 18 днів.
Разом з тим, вважає, що до нього підлягає застосуванню Закон України «Про амністію» від 08.04.2014 року. А також, так як він відбув більше 2/3 строку покарання, то підпадає під умовно дострокове звільнення.
Вислухавши пояснення засудженого, який заяву просив задоволити, думку представника адміністрації установи та прокурора, які вказали, що Закон України «Про амністію у 2014 році» не підлягає застосуванню до засудженого, оскільки останній скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, а до такої відповідно до ст.8 Закону, амністія не застосовується. Також заперечують проти застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений не довів свого виправлення. Погоджуються на застосування ч.5 ст. 72 КК України за період з 28.06.2011 року по 19.06.2012 року.
Перевіривши матеріали особової справи засудженого, вислухавши пояснення, суд приходить до наступних міркувань.
Вироком Щигрівського районного суду Курської області Російської Федерації від 26.04.2012 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 111 КК Російської Федерації і призначено покарання 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19.06.2012 року.
03.12.2015 року ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області вирішено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року було внесено зміни до ч.5 статті 72 Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131), яку викладено в такій редакції: "5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б)затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в)тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г)перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 слід визначити з зарахуванням його за вироком Щигрівського районного суду Курської області Російської Федерації до часу набрання ним законної сили - тобто з 28.06.2011 року до 19.06.2012 року.
Разом з тим, відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.
Згідно положень п.17 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Згідно з кримінально - процесуальним законодавством, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.
Як вбачається з наданої суду характеристики, яка міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 06.07.2011 року. Під час перебування в СІЗО м. Курська Російської Федерації характеризувався посередньо. В сукупності три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності ( спроба порушення локалізації, куріння у не відведеному місці та переміщення поза строєм). В подальшому шість раз заохочувався. Стягнення погашені.
З 21.02.2017 року перебував у СІЗО м. Львова, де характеризується посередньо, порушення режимних вимог не допускав. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.
З 03.03.2017 року відбуває покарання у Дрогобицькій виправній колонії ( №40) у Львівській області. Характеризується негативно: допустив порушення режимних вимог, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності ( порушив розпорядок дня). Не заохочувався.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі в організації та проведенні виховних заходів, які проводяться в порядку ст. 65 КВК України не приймає, як і в часті у реалізації програми заходів диференційованого виховного впливу, передбачених ст. 123 КВК України.
Враховуючи вищенаведене, те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення, суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, тому суд вважає, що в задоволенні заяви в частині умовно - дострокового звільнення, слід відмовити через непредставлення суду доказів та, відповідно, не доведення виправлення засудженого, а також те, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин.
Разом з тим, що стосується заяви засудженого в частині застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», то така не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за злочин передбачений ч.2 ст.121 КК України.
Враховуючи вище наведене та керуючись ч.5 ст. 72, ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі та застосування Закону України «Про амністію 2014 році» - відмовити.
Зарахувати ОСОБА_5 , засудженого вироком Щигрівського районного суду Курської області Російської Федерації від 26.04.2012 року в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.06.2011 року по 19.06.2012 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд.
Суддя ОСОБА_1