АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/71/17 Справа № 180/2578/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Дніпропетровської області у м. Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року, якою задоволено подання Марганецького МВ КВІ УДПТС України в Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено засудженого для відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:
ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року задоволено подання Марганецького МВ КВІ УДПТС України в в Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинське, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

якого направлено для відбування покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд в ухвалі вказав, що відповідно до вироку, ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 185, 75 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки і на засудженого були покладені обов`язки відповідно до ст. 76 ч.1 п.п. 2,3,4 КК України, однак він на реєстрацію за викликом інспекції не з`являвся без поважних причин в період з вересня 2015 року по липень 2016 року, змінив місце проживання та не повідомив КВІ, не виконував інші обов`язки покладені на нього вироком суду, ухиляючись від відбуття покарання. В результаті Марганецький МВ КВІ УДПТС України в Дніпропетровській області направив в суд подання про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки ОСОБА_7 ухиляється від обов`язків покладених на нього судом, будучи застереженим не виконував обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до КВІ.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні вказаного подання, ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт вказує, що в судовому засіданні не було з`ясовано скільки разів підряд він не з`явився без поважних причин до КВІ, крім того ОСОБА_7 вказує, що він пояснював, що причини неявки були поважними так як в серпні місяці 2015 року його з дому вигнала його мати. На його думку, судом в оскаржуваній ухвалі не наведені належні та допустимі докази з приводу його небажання стати на шлях виправлення, а лише формально вказано що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, на думку апелянта, судом було порушено його право на захист, оскільки вручену пам`ятку про права та обов`язки він встиг прочитати лише після судового засідання та дізнався, що він має право скористатися послугами захисника, чим фактично був позбавлений права на захист, тому не зміг дати обґрунтовані пояснення та заперечення стосовно подання, що призвело до винесення незаконного рішення судом.

В судове засідання 09 лютого 2017 року, будучи повідомленими належним чином засуджений та представник КВІ не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про перенесення розгляду не просили.

З метою дотримання розумних строків розгляду скарги засудженого по оскарженню судового рішення від 30 серпня 2017 року, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності вказаних осіб, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, - неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. З наявних матеріалів видно, що представник КВІ та обвинувачений, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України та роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався в повній мірі та обґрунтовано задовольнив вказане подання.

Так з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та зобов`язано періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально - виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

10.11.2014 року ОСОБА_7 був поставлений на облік до Марганецького МВ КВІ.

В той же день, ОСОБА_7 був ознайомлений КВІ з порядком і умовами відбування покарання, йому були роз`яснені обов`язки, покладені на нього судом та зміст ч. 3 ст. 164 КВК України щодо їх виконання. Крім того, він був попереджений про відповідальність за ухилення від відбування покарання та не допущення адміністративних правопорушень, скоєння нових злочинів, про що свідчать його пояснення.

Цього ж дня, інспектором Марганецького МВ КВІ було винесено постанову про встановлення ОСОБА_7 днів явки на реєстрацію до КВІ, а саме: першу середу щомісяця, з якою він ознайомився під розпис 10.11.2014 року.

Також вбачається з матеріалів провадження за даними листа реєстрації, засуджений ОСОБА_7 за період часу з 05.08.2015р. по 06.07.1016 р., одинадцять разів не з`являвся до органів КВІ на реєстрацію без поважних причин, у зв`язку з чим йому неодноразово виносились застереження у вигляді письмових попереджень, про те, що у разі подальшого не виконання покладених на нього судом обов`язків ВКВІ може направити матеріали до суду про відміну покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання та відібрані письмові пояснення. Але незважаючи на це, ОСОБА_7 так і не з`являвся до інспектора КВІ.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 безпідставно ухилявся від покладених на нього судом обов`язків, встановлених йому вироком суду, та обґрунтовано скасував засудженому звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направив ОСОБА_7 для відбування призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року покарання в кримінальну-виконавчу установу.

На думку колегії суддів, саме те, що ОСОБА_7 у період іспитового строку через певний проміжок часу систематично не з`являвся без поважних причин для реєстрації до органів КВІ, змінив місце проживання виїхавши до Миколаївської області, чим грубо порушив покладені на нього обов`язки та неодноразові попередження про наслідки неявки, свідчить про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.

Щодо доводів апелянта про те, що його явки з запізненням до КВІ не є його умисною неявкою, тим що його вигнала мати з дому, а потім він знайшов роботу, яка знаходилася у Миколаївській області де він працював електрозварювальним слюсарем у фермерському господарстві, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, які не відповідають матеріалам провадження, оскільки дні його неявки для реєстрації до органів КВІ не підтверджені відповідними документами. Фактично ОСОБА_7 без відома та дозволу КВІ змінив місце мешкання та самовільно виїхав в іншу область.

Колегія суддів вважає, що факт систематичного порушення засудженим ОСОБА_7 покладених на нього вироком суду обов`язків є повністю встановленим районним судом. З журналу судового засідання видно, що судовий розгляд відбувся за участю ОСОБА_7 , який завчасно отримав довідку про права та обов`язки які йому були зрозумілі, в тому числі і право мати захисника. Такого клопотання ОСОБА_7 не заявляв, а тому його доводи з цього приводу є безпідставними. Порушень КПК, які б слугували підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, остільки ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою і підстав для її зміни чи скасування колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: