Номер провадження: 11/785/21/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 на постанову Приморського районного суду м. Одеси, від 17 жовтня 2016 року, про повернення кримінальної справи відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України - прокурору Одеської області для організації додаткового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

Оскарженою постановою суду, кримінальна справа стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, була повернута прокурору Одеської області для організації додаткового розслідування з підстав суттєвої неповноти та неправильності досудового розслідування, які не могли бути усунені в судовому засіданні.

Проокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляцією, в якій вказує на те, що оскаржена постанова є незаконною, постановлена з порушенням кримінального процесуального законодавства.

Крім того, прокурор в апеляції вказує на те, що висновки суду, які містяться в оскарженій постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, а вказані судом підстави для повернення кримінальної справи не обгрунтовують неповноту, односторонність, або неправильність досудового розслідування.

Також, прокурор в апеляції вказує на те, що висновки суду стосовно того, що пред`явлене обвинувачення є неконкретизованим не є підставою для направлення справи для організації додаткового розслідування, оскільки прокурор має право змінити обвинувачення в ході судового розгляду.

Крім того, в апеляції прокурор стверджує про невірність висновку суду відносно оригіналу квитанції №12f246811, від 22.06.2012 року, на суму 128 000 грн., так як на думку прокурора, вина ОСОБА_8 підтверджується іншими доказами.

За таких обставин прокурор просить скасувати оскаржену постанову, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому складі.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляції, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляція не підлягає задоволенню, а оскаржена постанова не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона, будучи посадовою особою, займаючи посаду першого заступника голови Роздільнянської РДА в Одеській області, зловживаючи наданою їй владою, всупереч інтересам служби отримала від ОСОБА_9 хабар у сумі 128 000 грн. за надання дозволу на розробку проекту землеустрою, по відведенню земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Єремеївської сільради Роздільнянського району Одеської області загальною площею 5, 43 га.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано послався на ст.22 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до положень якої прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Як вбачається з оскарженої постанови, в ході судового слідства судом було встановлено, що вказані вимоги закону органами досудового слідства були порушені допущена неповнота та односторонність слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні, з врахуванням специфіки процесуальної форми судового розгляду.

Як зазначив суд першої інстанції, органом досудового слідства були порушені вимоги ст.ст. 64, 132, 223 КПК України (в редакції 1960 року) пред`явлена ОСОБА_8 обвинувачення є неконкретизованим.

Відповідно до положень ст. 64 КПК України (в редакції 1960 року) при провадженні досудового слідства і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину , виннуватість обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.

Положеннями ст. 223 КПК України передбачено, що обвинувальний висновок має містити опис обставин справи, місце, час, спосіб, мотиви та наслідки вчиненого правопорушення.

Так, в порушення вимог вказаних норм, слідчий не вказав в обвинувальному висновку мотиви вчиненого злочину та його наслідки.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими положення оскарженої постанови відносно того, що внаслідок неконкретного обвинувачення було порушено право обвинуваченої ОСОБА_8 на захист, а суд був позбавлений можливості встановити наявність або відсутність в її діях складу злочину.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, стороною захисту були заявлені клопотання про визнання недопустимими ряду доказів, наданих органами досудового розслідування. Між тим, слідчим і прокурором, всупереч вимогам ст.ст.67, 131 КПК України (в редакції 1960 року) не було надано оцінку доказам, які були отримані поза межами оперативно-розшукової діяльності.

Обвинувачена ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала, вказуючи на те, що саме ОСОБА_9 був ініціатором зустрічей з нею. Незважаючи на це, вказана версія, органом досудового розслідування перевірена не була, достатні докази, які підтверджують або спростовують дані обставини, в матеріалах справи відсутні.

Також з обвинувального висновку вбачається, що передача ОСОБА_10 грошових коштів та їх отримання ОСОБА_8 була здійснена шляхом безготівкового розрахунку. Єдиним доказом отримання ОСОБА_8 грошових коштів була квитанція №12f246811, від 22.06.2012 року, на суму 128 000 грн.. Між тим, оригінал такої квитанції в матеріалах відсутній.

А апеляції прокурор вказує на те, що вина ОСОБА_8 була підтверджена також іншими доказами. При цьому, прокурор не конкретизує якими саме іншими доказами була підтверджена вина ОСОБА_8 , через що такі твердження прокурора не можуть бути взяті до уваги.

Крім того, як обгрунтовано зазначив суд першої інстанції, з матеріалів справи вбачається, що досудовим слідством не було надано суду доказів на підтвердження намірів ОСОБА_9 на зайняття підприємницькою діяльністю на території Єреміївської сільської ради. Вказане питання є суттєвим, оскільки відсутність таких відомостей може свідчити про створення умов для провокації хабаря.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали справи, і дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України - прокурору Одеської області для організації додаткового розслідування.

За таких обставин слід відмовити в задоволенні апеляції, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 22, 368 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляцію прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси, від 17 жовтня 2016 року, про повернення прокурору Одеської області кримінальної справи відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, для організації додаткового розслідування, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 (підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно.

Судяі апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2