Справа №127/4017/17
Провадження №1-кс/127/1581/17
16 березня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
адвоката ОСОБА_3 ,
скаржника ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили задовольнити.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та долучених до справи документів встановив наступне.
Постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 09.02.2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 07.02.2017.
Так., згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Вищезазначена норма встановлює порядок збирання доказів потерпілим у кримінальному провадженні. Отже, потерпілий власне не наділений правом проведення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних цій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Як вказується у цій нормі, потерпілому надана можливість лише ініціювати їх проведення. Постанова слідчого прокуратури про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Слідчий суддя, оглянувши акт від 25.09.2015 складений ОСОБА_6 за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановив, що даний документ за своїм змістом є протоколом огляду місця події, однак проведення такої слідчої дії можливо лише за участі слідчого або прокурора. Під час судового засіданні було встановлено, що потерпілий не звертався до слідчого з письмовим клопотанням про проведення слідчих дій, а саме огляду місця події. Таким чином, вищевказаний акт отримано з порушенням норм КПК України, а тому не може вважатися допустимим.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя: