Справа № 750/7406/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/18/2017
Категорія - ст. 115 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13

перекладача ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

потерпілого ОСОБА_16 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в залі суду кримінальну справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_13 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 березня 2016 року відносно ОСОБА_13 ,-

в с т а н о в и л а :

вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 березня 2016 року ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж.

міста Сухумі, Грузия, громадянин України, не працюючий, не одружений, раніше не судимий, мешканець АДРЕСА_1 ,

засуджений: за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання в 13 років и 8 місяців позбавлення волі. З нього стягнуто процесуальних витрат 6384 грн. та на відшкодування моральної шкоди потерпілого ОСОБА_16 350000 грн. Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

ОСОБА_13 визнаний судом винним і засуджений за те, що 23.04.2014 року близько 13 год. 00 хв. він прибув на автомобілі «Hyundai Elantra» д.н. НОМЕР_1 до буд. № 3 по вул. Київській в м. Чернігові, де зупинив автомобіль. В той же час до двору між будинками 47 по просп.. Миру та № 3 по вул. Київській під`їхав автомобіль «Volkswagen Passat» д.н. НОМЕР_2 , в якому знаходились ОСОБА_19 та інші особи. Після цього ОСОБА_20 , вийшов з автомобіля «Hyundai Elantra» д.н. НОМЕР_1 , взяв під капотом вогнепальну зброю і направився у двір, де підійшов до автомобіля «Volkswagen Passat» д.н. НОМЕР_2 та на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння смерті, здійснив один постріл в ОСОБА_19 , який знаходився за кермом, влучивши в стегно останньому. Тікаючи від нападника, ОСОБА_19 почав рух автомобілем, а ОСОБА_13 , доводячи умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_19 , здійснив постріли у напрямку автомобіля та одним з них влучив в кришку багажника.

В результаті дій ОСОБА_13 , направлених на умисне вбивство, потерпілому ОСОБА_19 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення лівого та правого стегон, калитки з ушкодженням м`язів дрібних судин та м`язів стегон, травматичним розривом лівої поверхневої стегнової артерії, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_19 настала цього ж дня о 16 год. 55 хв. від гострої крововтрати.

В апеляційній скарзі на користь обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ставить питання про скасування вироку місцевого суду і закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_13 . Апеляційна скарга мотивована наступним:

- суд поклав в обґрунтування вироку показання свідків ОСОБА_21 ,, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які ніяких відомостей щодо причетності ОСОБА_13 до злочину не повідомили, а їхні показання є суперечливими;

- судово-медична експертиза потерпілому ОСОБА_19 була проведена неповно;

- адвокат у своїй скарзі наводить пояснення експерта-балістика ОСОБА_27 , проте у чому полягає неналежність цього доказу, в скарзі не зазначає;

- посилається на показання свідка ОСОБА_28 , яка, на його думку, обмовила обвинуваченого при проведенні слідчого експерименту, а в судовому засіданні розповіла правду про непричетність ОСОБА_13 до злочину;

- посилається на недопустимість доказів протоколів слідчих експериментів та впізнання з участю свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 ;

- документи про пересування автомобіля «Hyundai Elantra» д.н. НОМЕР_1 по м. Чернігову є неналежним доказом;

- неналежним доказом є відеозапис камер зовнішнього спостереження «Полікомбанку» по вул. Київській в м. Чернігові, на яких зафіксовано частину злочину, оскільки час, зазначений на цьому записі, не співпадає з часом злочину, інкримінованого ОСОБА_13 ;

- висновки балістичних експертиз свідчать про наявність при скоєнні злочину як мінімум двох одиниць зброї, а відтак і двох осіб, які стріляли, чому не було дано ніякої оцінки;

- не було встановлено мотивів скоєння злочину, оскільки на думку захисника у загиблого ОСОБА_19 ворогів, яких бажали його смерті, не було;

- під час розгляду провадження в суді, суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_31 та інших свідків, чим порушив право обвинуваченого на захист.

Обвинувачений ОСОБА_13 у своїй скарзі ставить аналогічні вимоги, обґрунтовані аналогічними доводами, крім того висуває версію про можливий конфлікт між ОСОБА_19 та його знайомими, який і був причиною убивства, вважає неповнотою досудового розслідування не встановлення дій лікарів, які намагалися врятувати ОСОБА_19 , вважає недоведеним мотив злочину.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали скарги, просили їх задовольнити з наведених в них підстав. Обвинувачений ОСОБА_13 відмовився давати показання, проте відповідав на питання, поставлені йому в ході судового засідання.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, вона у повному обсязі була доведена в ході розгляду справи в суді першої інстанції і підтверджена низкою доказів, яким суд дав правильної правової оцінки.

Так, обвинувачений ОСОБА_13 на поставлені йому запитання не заперечував, що 23.04.2013 р. він разом зі свідком ОСОБА_28 та іншим знайомим чоловічої статі знаходились в м. Чернігові для того, щоб «погулять». В чому полягала їхня мета «погулять» в провінційному місті, де в цей час не було ніяких значних культурних подій, пояснити суду не зміг. Для проживання орендували квартиру. В Чернігів приїхали на автомобілі «Hyundai Elantra» білого кольору, який належав фірмі по прокату автомобілів. 23.04.2013 р. він разом з особами, з якими приїхав, покинули м.Чернігів і повернулись до Києва. До убивства ОСОБА_19 він не причетний. Вважав, що розслідування злочину та розгляд справи в суді проводились з численними порушеннями, підтримав свою та свого адвоката апеляційні скарги і просив їх задовольнити, скасувавши вирок суду першої інстанції та повернути справу на новий судовий розгляд.

Потерпілий ОСОБА_16 просив залишити обидві скарги без задоволення, оскільки вважав, що досліджені судом першої інстанції докази у повній мірі викривають обвинуваченого.

Усі адвокати, які були запрошені обвинуваченим, в тому числі й ті, від послуг яких він відмовився в ході розгляду справи, підтримали скарги і просили їх задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши докази справи, дійшла висновку, що винність обвинуваченого, незважаючи на невизнання ним своєї вини, у повній мірі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_22 в засіданні місцевого суду показала, що 22.04.2013 р. здавала в найм квартиру в буд. АДРЕСА_2 на одну добу, серед квартиронаймачів був обвинувачений ОСОБА_13 , якого вона потім впізнала по фотознімку та ОСОБА_32 , паспорт якої вона сфотографувала. Показання даного свідка підтверджують знаходження ОСОБА_13 в Чернігові в день убивства.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні дав показання щодо надання відеозаписів з камер відеоспостереження на приміщенні ПАТ «Полікомбанк», які частково зафіксували подію убивства і пояснив, що час, який показували відеокамери, не співпадав з реальним часом.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що 23.04.2013 р. в денний час чергував в приміщенні «Полікомбанку» в м. Чернігові, який знаходиться поруч з місцем убивства ОСОБА_19 , чув постріли, бачив чоловіка, який стріляв, бачив, що від приміщення банку швидко від`їхав автомобіль марки «Хюндай» білого кольору, помітив частину його номера НОМЕР_3 , про що повідомив слідчому під час його допиту.

На думку колегії суддів, показання цього свідка прямо вказують на причетність ОСОБА_13 до скоєння ним убивства, оскільки автомобілем з таким номером і такої марки він керував в день убивства, нікому цей транспортний засіб не передавав.

Свідок ОСОБА_33 показав в суді, що разом з ОСОБА_25 охороняв приміщення «Полікомбанку» в м. Чернігові, бачив, як громадянин, схожий на обвинуваченого, зупинив біля приміщення банку автомобіль, щось взяв під капотом, а потім здійснював постріли в потерпілого.

Свідок ОСОБА_34 , слідчий в даному кримінальному провадженні,дав суду пояснення щодо неузгодженостей і описок в складених ним процесуальних документах.

Свідок ОСОБА_35 показав, що був присутнім під час проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_28 і пояснив, що вона давала свої показання добровільно, невимушено, ніякого примусу до неї не застосовувалось.

Місцевий суд поклав в обґрунтування вироку доказ протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_28 з відео фіксацією до нього від 03.09.2014 р., з якого вбачається, що цей свідок у добровільній і невимушеній манері розповіла про обставини перебування обвинуваченого ОСОБА_13 в м. Чернігові 23.04.2013 р. вона зокрема показала, що метою цього перебування було узгодження суперечок обвинуваченого зі своїми знайомими Звіадом та Ніколзом, які від нього переховувались. ОСОБА_13 вдалось їх вистежити, вона допомагала йому в цьому і детально розповіла як це робила. В присутності понятих вона показувала місце убивства, пояснювала, що стріляв саме ОСОБА_13 розповідала про свої послідуючі дії.

На думку колегії суддів, цей доказ неспростовно підтверджує винуватість обвинуваченого і у повній мірі узгоджується з низкою інших доказів, яким суд дав ретельної оцінки у вироку.

В подальшому ОСОБА_28 була допитана в судовому засіданні в режимі відео конференції і показала, що вона обмовила ОСОБА_13 під тиском працівників міліції. Суд відхилив ці її показання як недостовірні і на думку колегії суддів, зробив це правильно. Органами досудового розслідування встановлено і стороною захисту не спростовано, що ОСОБА_28 була спів- жителькою ОСОБА_13 , знаходилась певний час на його утриманні, на даний час вона проживає на території Донецької області, з якої ОСОБА_13 приїхав в Київ, знаходиться в оточенні обвинуваченого і на думку колегії суддів, піддається негативному впливу з їхнього боку. Колегія суддів наголошує, що слідчий експеримент це слідча дія, яка проводиться публічно, з участю понятих, інших учасників, в даному випадку вона постійно фіксувалась на відеокамеру, поведінка свідка була спокійною, невимушеною, ніяких скарг чи заперечень проти дій працівників міліції з її боку не було. Тому показання свідка, дані в судовому засіданні про нібито незаконний вплив на неї працівників міліції колегія суддів відхиляє і вважає, що таке рішення місцевим судом також прийнято правильно.

Суд поклав в обґрунтування вироку докази протокол проведення слідчого експерименту від 02.07.2014 р. з участю свідка ОСОБА_30 , в ході якого він, будучи безпосереднім очевидцем злочину, показав обставини його скоєння. Крім того, суд поклав в обґрунтування вироку протокол проед`явлення особи для впізнання від 24.04.2014 р., в ході якого ОСОБА_36 впізнав ОСОБА_13 як особу, яка стріляла в ОСОБА_19 .

Колегія суддів вважає ці докази належними і допустимими й такими, що підставно покладені в обґрунтування вироку. Той факт, що свідок ОСОБА_36 не був допитаний в суді першої інстанції не робить ці докази недопустимими. В суді встановлено, що даний свідок відмовлявся з`являтись в суд у зв`язку з численними погрозами, які приходили йому та його сім`ї через мережу «Інтернет» (т.4 а.с. 37-44).

Колегія суддів відхиляє твердження адвоката автора апеляційної скарги про те, що зображення ОСОБА_13 в протоколі його впізнання спотворене. На думку колегії суддів, дане зображення (фотографія) дозволяє правильно сприйняти вигляд людини, яка впізнається і ніяким чином його виду не спотворює.

Причиною смерті ОСОБА_19 , як це встановлено висновком судово-медичної експертизи № 390 від 20.05.2014 р., було кульове поранення життєво важливих органів, яке детально описане у цьому висновку. В засіданні місцевого суду допитувався судово-медичний експерт ОСОБА_37 , який пояснив наявність механічної описки у висновку експертизи, підтвердив свої висновки щодо причин смерті і дав однозначний висновок про те, що стан надання медичної допомоги ОСОБА_19 жодним чином не впливав на судово-медичну кваліфікацію тілесних ушкоджень та встановлення причинного зв`язку між пораненням та смертю.

На думку колегії суддів, такі докази встановлення причин смерті ОСОБА_19 являються належними і допустимими і підстав стверджувати про їхню неналежність і недопустимість, про що йдеться в апеляційних скаргах, не вбачається. Сторони кримінального провадження фактично погодились, що судово-медичні дослідження проводились належною особою, яка належним чином повідомлена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, проте клопотань про призначення іншої судово-медичної експертизи вони перед судом не порушували. Тому апеляційні скарги в цій частині колегія суддів відхиляє.

В апеляційних скаргах порушувалось питання про неповноту судового розгляду у зв`язку з тим, що на думку адвоката, знайдені на місці пригоди кулі та гільзи виготовлені різними виробниками і тому можуть відноситись до різних марок зброї, а відтак на місці пригоди застосовувалось кілька одиниць зброї. Дане питання було ретельно досліджено місцевим судом і перевірене колегією суддів апеляційного суду. Експерт ОСОБА_38 в засіданні апеляційного суду дав показання про те, що хоча знайдені на місці події частини боєприпасів (кулі та гільзи) були виготовлені різними виробниками і різних країнах, проте цими боєприпасами може бути споряджений один і той же екземпляр зброї. З цих же підстав давав показання в місцевому суді експерт ОСОБА_27 і дав аналогічні пояснення. Колегія суддів вважає, що будь-яких підстав для висновку про неповноту судового розгляду в цій частині немає і апеляційна скарга адвоката в цій частині підлягає відхиленню.

Автомобіль, на якому пересувався ОСОБА_13 по м.Чернігову 23.04.2014 року належав фірмі по прокату автомобілів і був обладнаний GPS-пристроєм, який фіксував місцезнаходження цього автомобіля в реальному часі. У відповідності до наданого суду доказу документа аналізу пересування автомобіля Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_1 встановлено, що цей автомобіль у час скоєння злочину якраз і знаходився на місці його скоєння, а через 10 хвилин після убивства цей автомобіль вже покинув межі м. Чернігова і виїхав до Києва. У сукупності із зізнанням самого ОСОБА_13 про те, що він керував цим автомобілем, в черговий раз доводить його винуватість в убивстві ОСОБА_19 .

Про це ж свідчать відеозаписи з камер зовнішнього спостереження Чернігівського відділення «Полікомбанку», які ретельно проаналізовані судом і яким дано належної оцінки у вироку. Ці ж записи досліджені в засіданні апеляційного суду на вимогу сторони захисту і колегія суддів погодилась з оцінкою, даною місцевим судом. Колегія суддів відмічає, що хоча якість зображення не дозволяє розрізнити у повному обсязі облич усіх учасників подій, проте співпадіння дрібних деталей: марки і кольору автомобіля, кількості осіб, які знаходились в ньому, послідовність дій, в сукупності з іншими доказами, такими як протокол слідчого експерименту з участю ОСОБА_28 , з участю свідка ОСОБА_39 , показання свідка ОСОБА_25 , свідчать про те, що на даному відеозаписі зображені саме ОСОБА_32 , ОСОБА_13 і зафіксовано момент скоєння злочину - убивства ОСОБА_19 .

У відповідності до ст. 93 КПК України, сторони кримінального провадження вправі отримувати докази шляхом як проведення слідчих дій, так і шляхом витребування речей, документів, відомостей та ін. від службових та фізичних осіб. Саме у такий спосіб були отримані відомості про пересування автомобіля Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_1 , записи з камер відео спостереження, в послідуючому використані у якості доказів, тому підстав визнавати ці докази недопустимими у колегії суддів немає.

В засіданні місцевого суду адвокатом ОСОБА_8 заявлялись клопотання про виклик і допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_31 , який в даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. Оскільки в даному клопотання місцевий суд відмовив, даний допит було проведено в апеляційному суді в режимі відео конференції з виправною установою, де знаходиться даний свідок. При допиті свідок повідомив, що 23.04.2014 р. близько 13 години проїжджав в таксі по вул. Київській в м. Чернігові повз приміщення «Полікомбанку» і бачив, що по тротуару біг якийсь чоловік і цим чоловіком був не обвинувачений ОСОБА_13 .

Даючи оцінку показанням цього свідка, колегія суддів вважає, що вони не виправдовують обвинуваченого. Судячи з показань ОСОБА_40 , співставленими з записами з камер відеоспостереження, він знаходився в машині яка рухалась по протилежній стороні вулиці, міг спостерігати події, про які розповідав, лише кілька секунд, спеціально на них уваги не звертав, але при цьому упевнено заявив, що особа, яку він бачив понад два роки тому випадково, не являється ОСОБА_13 , що свідчить про його упередженість у своїх показаннях. До того ж, як вбачається з відеозапису, особа, яка стріляла, по вулиці не бігла, тому показання цього свідка колегія суддів відхиляє як неспроможні.

Свідок ОСОБА_41 в засіданні апеляційного суду був допитаний за клопотанням сторони захисту і повідомив, що 23.04.2014 р. близько 13 год. разом зі свідком ОСОБА_31 їхав в одному з ним автомобілі і спостерігав події біля будівлі «Поліколмбанку», бачив, що один чоловік біг по тротуару, інший його наздоганяв і стріляв, однак цим чоловіком був точно не ОСОБА_13 , оскільки на нього не схожий.

Колегія суддів також відхиляє показання цього свідка і вважає, що вони не виправдовують обвинуваченого. Як і попередній свідок, ОСОБА_41 міг спостерігати ці події раптово, кілька секунд, спеціально на них уваги не звертав. Даний свідок неправильно описав в динаміці дії обох людей, яких бачив вказавши, що особа, яка стріляла побігла за тим, в кого стріляла, у двори на вулиці П`ятницькій, тоді як з дослідженого відеозапису видно як вона, ця особа, нікуди не бігла, а сіла в автомобіль білого кольору і поїхала. Свідок давав показання через два з половиною роки після подій злочину, з описаної ним картини він зробив категоричний висновок, що людина, яка стріляла це точно не обвинувачений. З урахуванням такого великого проміжку часу і наведених вище обставин ці показання викликають сумнів у колегії суддів і відхиляються.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_13 про можливість убивства ОСОБА_19 його знайомими. Ці доводи є лише розмірковуванням, припущенням і ніяких конкретних доказів цьому наведено не було. З цих же підстав колегія суддів відхиляє твердження апеляційної скарги про неправильну дію лікарів, які надавали допомогу ОСОБА_19 . В ході досудового розслідування справи було проведено велику кількість різноманітних експертиз судовими експертами фахівцями у своїй галузі, які мають відповідну освіту та досвід роботи. В той же час, як видно з поведінки та позиції обвинуваченого, сам він, не маючи взагалі ніякої освіти окрім базової, намагається голослівно та безпідставно спростовувати зібрані докази.

Щодо допиту інших свідків, на яких наполягала сторона захисту, то колегія суддів не заперечувала проти їхнього допиту і сприяла адвокатам в допиті цих осіб шляхом направлення відповідних повісток, в тому числі свідку Чабанідзе. У відповідності до ч.2 ст. 327 КПК України, прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про такий виклик. Недопит ряду свідків, на яких наполягала сторона захисту не може бути підставою для виправдовування ОСОБА_13 , оскільки інших доказів цілком достатньо для висновку про його винуватість.

Колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування і судом вірно встановлено мотив злочину особисті неприязні стосунки. З показань свідка ОСОБА_28 під час слідчого експерименту слідує, що ОСОБА_13 приїхав в Чернігів для того, щоб «розібратись» з певними особами своїми земляками, а ОСОБА_19 і входив в оточення цих людей, про що детально вмотивовано у вироку.

Щодо порушення права на захист обвинуваченого, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

На протязі усього часу досудового розслідування і розгляду справи в суді обвинувачений був постійно забезпечений адвокатом. В апеляційній інстанції таких адвокатів він мав одразу декілька.

В апеляційній інстанції обвинувачений заявив клопотання про необхідність перекладу йому усіх матеріалів кримінального провадження на грузинську мову, яку він найкраще розуміє. Колегія суддів дійшла одностайного висновку, що ОСОБА_13 у такий спосіб намагається лише затягнути розгляд справи. Спілкування з ним в судовому засіданні підтвердило, що ОСОБА_13 добре розуміє російську мову, абсолютно нормально і адекватно нею спілкується, задає питання та відповідає на питання і розуміє смисл того, що відбувається в залі судового засідання. Для більш повного забезпечення права на захист апеляційним судом було скасовано попередній вирок місцевого суду в цій справі і при повторному її розгляді судовий процес обвинуваченому постійно перекладався на російську мову. Аналогічно він був забезпечений перекладачами і в апеляційному суді. Згідно протоколу про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 07.02.2015 р. (т.5 а.с. 18) ОСОБА_13 ознайомився з матеріалами досудового розслідування в повному обсязі і будь-яких клопотань з приводу незнання мови він не виказував.

Крім того, як встановлено в засіданні апеляційного суду, ОСОБА_13 являється громадянином України, тривалий час проживав на території Луганської області, де основною мовою є російська, потім проживав в м. Києві. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про громадянство України» таке громадянство надається особам, які знають українську мову в обсязі, достатньому для спілкування.

Колегія суддів однозначно відхиляє зауваження адвоката ОСОБА_11 про те, що він «не почув» на аудіо записах перекладу судового процесу обвинуваченому. Наявна в суді звукозаписуюча апаратура такого перекладу зафіксувати не може.

Отже, колегія суддів не знайшла підстав вважати, що права обвинуваченого були якимось чином обмежені у мові судочинства.

Колегія суддів відмічає, що сторона захисту обвинувачений і його адвокати під час розгляду справи вдались до безпрецедентного затягування судового процесу. Так, обвинувачений ОСОБА_13 усіляко перешкоджав своїй доставці в засідання апеляційного суду і відмовлявся їхати 26.07.2016р., 11.11.2016 р., 24.11.2016 р., 23.12.2016 р., 03.01.2017 р., всього 5 разів. Під час розгляду справи він відмовився від послуг адвоката ОСОБА_8 і запросив для свого захисту адвоката ОСОБА_10 , який свідомо знаючи про вимоги ст. 50 КПК України, з`явився до апеляційного суду без належним чином оформлених повноважень адвоката, зірвавши судове засідання 02.12.2016 р. В подальшому з його вини було зірвано судове засідання 16.12.2016 р. та 30.01.2017 р., а в останнє судове засідання 17 березня 2017р. цей адвокат взагалі не з`явився, не надавши суду ніяких пояснень чи документів і його підзахисний ОСОБА_13 від послуг цього адвоката фактично відмовився.

Крім того, ОСОБА_13 запросив для свого захисту адвоката ОСОБА_9 , якому надавався строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, із-за чого було відкладене судове засідання 08.11.2016 р. В подальшому із-за неявки цього адвоката в суд також не відбулось судове засідання 24.11.2016р., а 28.11.2016 р. цей адвокат взагалі відмовився брати участь в судових засіданнях до кінця лютого 2017 р. і від його послуг ОСОБА_13 також відмовився.

Адвокат ОСОБА_11 не з`явився в судове засіданні 30.01.2017 р. і ніяких документів з причини своєї неявки суду не надав.

Таким чином, з вини сторони захисту було зірвано 10 судових засідань, що беззаперечно свідчить про зловживання стороною захисту своїми правами.

Обговорюючи питання про участь адвокатів в судових засіданнях, колегія суддів апеляційного суду вважає, що на момент закінчення розгляду справи, з участі в ній вибув адвокат ОСОБА_8 автор однієї з двох апеляційних скарг. У зв`язку з цим, інші адвокати могли тільки підтримувати вже раніше подані апеляційні скарги. За умови присутності в залі судового засідання хоча б частини захисників, права обвинуваченого на захист не порушуються.

Колегія суддів відхиляє зауваження адвоката ОСОБА_11 щодо невідповідності, на його думку, окремих протоколів огляду місця події фактичним обставинами справи. Ці його зауваження не охоплюються вимогами апеляційних скарг, фактично сторони кримінального провадження, які оскаржували вирок, погодились з належністю і допустимістю цих доказів. Крім того, з цього ж приводу в засіданні суду першої інстанції допитувався слідчий ОСОБА_42 , відповіді якого сторони кримінального провадження влаштували.

Колегія суддів констатує, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився на засадах змагальності сторін у поданні ними своїх доказів суду. При цьому, оцінюючи докази з точки зору їхньої достатності, належності і допустимості, колегія суддів апеляційного суду вважає, що стороною захисту вагомих доказів на захист обвинуваченого фактично подано не було, а весь захист будувався в основному на запереченні очевидних встановлених судом обставин та належності доказів.

Оцінюючи докази обвинувачення і захисту, колегія суддів приходить до висновку, що докази обвинувачення беззаперечно свідчать про винуватість ОСОБА_13 в інкримінованому йому діянні, а докази та аргументи сторони захисту їх не спростовують. Дії ОСОБА_13 , які виразились в умисному убивстві громадянина ОСОБА_19 правильно кваліфіковані за ст. 115 ч. 1 КК України.

Щодо призначеного судом покарання, то колегія суддів вважає, що воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. Так, у відповідності до ст. 65 КК України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність визнаються в Україні найвищими соціальними цінностями. ОСОБА_13 посягнув на найцінніше людське життя. І хоча він раніше не судимий, проте стороною захисту не наведено обставин, які б пом`якшували покарання. До того ж покарання призначене не у максимальних межах, передбачених законом за даний злочин. Тому підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення в ході розгляду справи в апеляційному суді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 березня 2016 року відносно ОСОБА_13 залишити без змін.

В порядку ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_13 строк перебування в місцях попереднього ув`язнення з 17.03.2016 р. по 17.03.2017 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту проголошення, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3