Провадження № 1-КП/522/1081/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі
Судді ОСОБА_1
За участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, 2006 року народження, освіта середньо-технічна, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.
03 серпня 2014 року, у темний час доби, приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-211140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Мала Арнаутська в Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Преображенська в напрямку вул. Катерининської, допустив порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), а саме зупинившись у середній смузі трирядної смуги руху між будинками № 76 та № 105 по вул. Мала Арнаутська, постоявши нетривалий час у нерухомому стані, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не звернувся за допомогою інших осіб, після чого, в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху, поновив рух та став рухатися заднім ходом, в результаті чого скоїв наїзд пішохода ОСОБА_5 , яка знаходилась позаду автомобіля у нерухомому стані.
Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 565 від 25.03.2015 р., були заподіяні тілесні ушкодження в виді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забитої рани обличчя; відкритої рани гомілковостопного суглобу у вигляді повного вивиху стопи досередини, розриву капсульно-зв`язкового апарату і наявністю забито-рваної рани області гомілковостопного суглобу. Вказані ушкодження супроводжувались розвитком травматичного шоку легкого ступеню. Наслідками травми лівого гомілковостопного суглобу стали: Травматична невропатія лівого більш гомілкового нерву на рівні нижньої третини лівої гомілки, що відповідно до ст. 11-а «Таблиці втрати загальної працездатності» до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарняно-страхової експертизи» (1986 р.) викликає стійку втрату загальної працездатності в розмірі 5%; Різко виражене обмеження рухів у лівому гомілковостопному суглобі (згинання та розгинання в межах 10%), що відповідно до ст. 156-в «Таблиці відсотків втрати загальної працездатності» до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарняно-страхової експертизи» (1986 р.) викликає стійку втрату загальної працездатності в розмірі 25% з сумарною, стійкою (постійною) втратою загальної працездатності у гр. ОСОБА_5 25+5=30%.
Тілесні ушкодження гр. ОСОБА_5 не були небезпечними для життя, викликали розлад здоров`я, пов`язане зі стійкою втратою працездатності менш ніж на одну третину (менш 33%) і за цим критерієм, згідно п.2.1.6 «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 289 від 02.02.2015 в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, виконуючи вимоги п.п. 10.1 і 10.9 ПДР України та порушення ним вказаних вимог знаходиться у причинному зв`язку з настанням події дорожньо- транспортної пригоди.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, зазначені в даному вироку, не оспорюючи доказів у кримінальному проваджені щодо обставин їхнього скоєння. У вчиненому розкаявся, провадження просив розглянути в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з урахуванням повного визнання ОСОБА_4 своєї провини в інкримінованому йому злочині за ст. 286 ч.1 КК України, правильного розуміння ним та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 286 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують покарання.
Суд зокрема враховує: позитивну характеристику ОСОБА_4 , щире визнання і каяття, активне сприяння розкриттю злочину, і з урахуванням всіх обставин справи, позиції потерпілих, які просили не призначити обвинуваченому реальну міру покарання, при обранні йому покарання у вигляді обмеження волі, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 дію ст. 75 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним нагляду.
Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2458,41 гривень та моральної шкоди на суму 50 000 гривень, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, визнається обвинуваченим та підтверджується доказами, які містяться в цьому вироку і тому підлягає задоволенню в повному обсязі.
Цивільний позов КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» про відшкодування матеріального збитку на суму 5046,00 гривень знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, визнається обвинуваченим та підтверджується доказами, які містяться в цьому вироку і тому підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом основного покарання з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 2 /двох/ років випробувального терміну ОСОБА_4 не скоїть нове кримінальне правопорушення.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не застосовувати.
Речові докази у справі - /автомобіль автомобілем «ВАЗ-211140», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,/ - вважати повернутими за належністю ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 грошову суму в розмірі 2458,41 гривень матеріального збитку та 50 000 гривень моральної шкоди в рахунок відшкодування заподіяної ними шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за авто технічну експертизу технічного стану автомобіля «ВАЗ-211140», реєстраційний номер НОМЕР_1 у сумі 295 гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за транспортно-трасологічну експертизу у сумі 295 гривень 20 копійок,.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за автотехнічну експертизу обставин ДТП у сумі 295 гривень 20 копійок.
На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя місцевого Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1