АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/680/2017 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, але не більш ніж до дванадцяти місяців.

Строк дії ухвали визначено на 60 днів, а саме до 12 березня 2017 року до 18 години 15 хвилин.
Ухваливши таке рішення, суд послався на те, що застосування до ОСОБА_9 іншого запобіжного заходу, окрім як екстрадиційного арешту, буде недостатнім для запобігання його спробам переховуватися з метою уникнення передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та звільнити його з під варти в залі суду.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує на те, що покарання, призначене ОСОБА_9 , за вироком Павловського районного суду Краснодарського краю Російської Федерації у вигляді одного року позбавлення волі з відбуванням в колоніях-поселеннях зі штрафом в розмірі 10 000 рублів, є менш суворим ніж позбавлення волі, визначене ст. 63 КК України, а тому, на думку апелянта, видача осіб засуджених до такого покарання не проводиться.

Далі в апеляційній скарзі захисник звертає увагу суду на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_9 , наявність у нього міцних сімейних та соціальних зв`язків, наявність дитини та, відповідно до договору оренди, житла в м. Києві, наявність заяв про поручительство громадських організацій та існування важливих підстав втечі з Російської Федерації.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 15.10.2016 року уповноваженою службовою особою окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Весела Павловського району Краснодарського краю Російської Федерації, який знаходився у розшуку з метою виконання вироку Павловського районного суду Краснодарського краю від 11.06.2014 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2016 року у відповідності до вимог ст. 583 КПК України відносно ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, а саме до 23.11.2016 року.

Заступник прокурора Київської області ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017року, визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_8 , до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, але не більш ніж до дванадцяти місяців.
Ухвалу слідчого судді колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та погоджується із нею.

При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги КПК України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Із ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що при розгляді клопотання слідчим суддею вивчені матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухана думка прокурора, захисника та особи, щодо якої вирішується питання щодо продовження застосування екстрадиційного арешту, а також враховані інші підстави, які мають значення для вирішення питання про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою та продовження екстрадиційного арешту.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_8 та продовження щодо нього екстрадиційного арешту, оскільки ОСОБА_8 не є громадянином України, статусу біженця не отримував.

Твердження захисника про наявність у ОСОБА_8 міцних сімейних та соціальних зв`язків, дитини, заяв про поручительство громадських організацій, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, як і твердження сторони захисту про договір оренди квартири.

Доводи захисника стосовно незадовільного стану здоров`я ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, оскільки матеріли провадження не містять спеціального висновку медичної комісії, який би свідчив, що підозрюваний страждає на хвороби, які унеможливлюють його перебування під вартою.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_9 призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі з відбуванням в колоніях-поселеннях зі штрафом в розмірі 10 000 рублів, яке є менш суворим ніж позбавлення волі, визначене ст. 63 КК України, не може бути підставою для відмови у видачі особи, відповідно до вимог чинного КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження застосування екстрадиційного арешту, та при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог КПК України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 422, 583, 584, 585 КПК України, коллегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року, якою визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, але не більш ніж до дванадцяти місяців, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4