У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні заяву потерпілого ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Київський районний суд м. Полтави вироком від 30 жовтня 2009 року засудив ОСОБА_7 за частиною першою статті 162, частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) та на підставі статті 70 КК до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців.

На підставі статей 49, 74 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

Апеляційний суд Полтавської області ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ від 17 лютого 2015 року скасував зазначений вирок в частині вирішення цивільних позовів, а справу в цій частині направив на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 4 квітня 2017 року зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасував, а справу направив на новий судовий розгляд.

У заяві та доповненні до неї заявники порушують питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 на підставі пункту 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Вважають, що має місце неоднакове застосування частини другої статті 383, частини другої статті 388, частини першої статті 398 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року).

Заявники просять скасувати рішення касаційного суду, про яке порушено питання в заяві, та постановити справедливе рішення по суті справи.

На підтвердження неоднакового правозастосування заявники посилаються на постанову судді судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року про відмову засудженому ОСОБА_7 у витребуванні кримінальної справи щодо нього та постанову судді судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року про відмову потерпілим ОСОБА_6, ОСОБА_4 та представнику потерпілого ОСОБА_5 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_7

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

1. Виходячи з вимог пункту 2 частини першої статті 445 КПК, заявники мають чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на їх думку, застосовано неоднаково.

При цьому структура кримінальної процесуальної норми має свої особливості, оскільки юридична техніка КПК допускає розміщення гіпотези, диспозиції та санкції в межах різних його статей. Тому, вказуючи неоднаково застосовані норми КПК, заявникам належало зазначити як статтю, що містить положення про правило поведінки, так і статтю, що передбачає наслідки його недотримання.

Зазначення у заяві статей 383, 388, 398 КПК 1960 року є посиланнями на окремі статті, а не на норму кримінального процесуального права. Наведе свідчить, що заява потерпілого ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 є необґрунтованою.

2. Відповідно до частини четвертої статті 446 КПК не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

Враховуючи, що ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року судові рішення щодо ОСОБА_7 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, таке судове рішення не перешкоджає провадженню у справі.

3. Крім того, Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VІІІ), який набрав чинності з 28 березня 2015 року, частина перша статті 445 КПК була доповнена пунктом 2, згідно з яким підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.

Стаття 5 КПК регулює дію Кодексу у часі, а саме КПК 2012 року. Відповідно до цієї норми процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Пунктом 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК 2012 року встановлено, що кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Із доданих до заяви матеріалів убачається, що зазначені судові рішення щодо ОСОБА_7 ухвалено у порядку КПК 1960 року, а не КПК 2012 року.

З огляду на викладене ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року не може бути предметом перегляду Верховним Судом України.

Колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України за заявою потерпілого ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись статтями 445, 447, 451 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи до провадження за заявою потерпілого ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 Верховним Судом України.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10