Справа № 741/413/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/663/2017
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025, за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікель Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.06.2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16.06.2014 року звільнення від відбуванням покарання скасовано та направлено для відбування призначеного покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити його підзахисному покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити покарання та звільнити від його відбування, встановивши іспитовий строк.

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з 25 січня 2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбуття його покарання з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 770 грн. 35 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що при призначенні його підзахисному міри покарання судом 1 інстанції не враховано те, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину, добровільно видав працівникам поліції викрадені речі, які знаходились не в його приміщенні, розкаявся, просив пробачення у потерпілого, який його вибачив та просив не позбавляти обвинуваченого волі. На думку апелянта, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди є обставинами, що пом`якшують покарання підзахисного, та з врахуванням позиції потерпілого надають можливість суду призначити його підзахисному покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що судом враховано не всі обставини, що пом`якшують його покарання, тому і не застосовано вимоги ст. 75 КК України.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційні скарги залишити без задоволення.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 18 січня 2017 року, близько 23 год., ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна з корисливих мотивів, достовірно знаючи, де знаходився ключ від вхідних дверей будинку, проник на територію господарства, розташованого у АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_9 , де ключем, який знаходився на віконній рамі поряд із вхідними дверима, відчинив замок вхідних дверей будинку та проник у житло, звідки таємно викрав ноутбук марки «TOSHIBA 10E-01C00KRU», вартістю 4000 грн. та наручний годинник марки «Breitling», вартістю 500 грн. Після цього ОСОБА_7 через незамкнені двері проник до приміщення сараю цього ж господарства та таємно викрав звідти належну ОСОБА_9 бензопилу марки «Урал» ПЦБ-52-3,5, вартістю 700 грн. і набір інструментів на 41 предмет, вартістю 534 грн. 88 коп., а всього на загальну суму 5734 грн. 88 коп. Після цього, утримуючи при собі викрадене, залишив господарство потерпілого та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги, просили пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України; потерпілого, який підтримав дані скарги, просив задовольнити їх; думку прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку і встановлені фактичні обставини учасниками судового провадження не оскаржуються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав. Зазначив, що у скоєному щиро кається та просив застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який має не погашену судимість, скоїв новий злочин через півроку після звільнення з місць позбавлення волі, за місцем проживання характеризується негативно та обґрунтовано дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів вказані апелянтами обставини, що пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченого за своєю сутністю не є такими, що дають підстави для безумовного застосування положень ст. 75 КК України.

Всі пом`якшуючі обставини, які встановлені судом, враховані при призначенні обвинуваченому покарання, тому твердження апелянтів про неврахування судом першої інстанції таких обставин не заслуговують на увагу.

Посилання апелянтів, що судом не врахована пом`якшуюча покарання обставина добровільне відшкодування збитків шляхом повернення обвинуваченим потерпілому викраденого, не відповідає дійсності, так як викрадені речі фактично повернуті з допомогою працівників поліції.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25 січня 2017 року по 21 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

В порядку ст. 404 КПК України, засудженому ОСОБА_7 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 25 січня 2017 року по 21 червня 2017 року включно, в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4