Справа180/1106/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000399 від 30.05.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 25.01.2008 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 26.03.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнився 14.12.2015 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2016 року, близько 04-30 год., обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на території кафе «Причал», яке розташоване на березі Каховського водосховища, поблизу дамби № 4 в м. Марганець Дніпропетровської області, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через відкриті двері, проник до адміністративного приміщення кафе, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав з тумбочки бінокль марки «Беркут 7», вартістю 1300,00 грн. та бінокль марки БПЦ 2, вартістю 1100,00., що належать потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього обвинувачений ОСОБА_7 покинув територію кафе та вийшов на дамбу, однак не мав реальної можливості розпорядитися викраденим майном як своїм власним, оскільки в цей момент був затриманий потерпілим та свідком ОСОБА_9

01 червня 2016 року, приблизно о 18-35 год., обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , з метою відкритого викрадення чужого майна, наблизився заду до потерпілої ОСОБА_10 , після чого умисно, відкрито, повторно викрав з жіночої сумочки потерпілої гаманець, вартістю 210 грн., косметичку, вартістю 70 грн., в яких знаходилось наступне майно: грошові кошті в сумі 12 грн., банківська картка «Укрсиббанку», банківська картка «Приватбанку», дзеркальце косметичне вартістю 50 грн., блиск для губ вартістю 55 грн., чотири губні помади на загальну вартість 210 грн., тіні для вік, вартістю 65 грн., а всього на суму 672 грн.

Після цього, не реагуючи на вимоги потерпілої про повернення майна, ОСОБА_7 намагався втекти з місця скоєння злочину з викраденим майном, однак був затриманій на сусідній вулиці потерпілою ОСОБА_10 та свідками, які переслідували обвинуваченого від місця вчинення злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень визнав повністю, розкаявся, підтвердив обставини, вказані вище. Просить суворо не карати, обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він працює і проживає в кафе «Причал». В той день він спав в адміністративному приміщенні будівлі кафе, прокинувся від шороху, вийшов на вулицю і побачив обвинуваченого, який йшов по дамбі, кричав йому, але він не реагував, після чого викликав товариша і разом затримали обвинуваченого. При цьому у нього були біноклі, які він викрав з приміщення кафе.

Протоколом огляду місця події від 30.05.2016 року (т. 1, а.с. 64) оглянуто приміщення кафе «Причал», розташованого на дамбі № 4 в м. Марганці, на тумбі відсутні два біноклі.

Протоколом огляду речей від 30.05.2016 року оглянуті біноклі, які потерпілий ОСОБА_11 надав для огляду (т. 1, а.с. 73).

Постановою слідчого дані біноклі визнано речовими доказами (т. 1, а.с. 76) та під розписку передані потерпілому на зберігання (т. 1, а.с. 77).

Як вбачається з протоколів предявлення особи для впізнання від 31.05.2016 року (т. 1, а.с. 79-85), потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_7 як особу, яку затримали неподалік від кафе «Причал» з викраденим майном.

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Згідно протоколу огляду місця події від 01.06.2016 року та плана-схеми (т. 1, а.с. 88-90) встанволено місце вчинення злочину щодо відкритого викрадення майна ОСОБА_10 - поблизу будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до протоколу огляду (т. 1, а.с. 93-94), оглянуті речі ОСОБА_10 , при цьому вона пояснила, що ці речі вона сама забрала у хлопця, який у неї їх викрав, а саме: гаманець, косметичку, грошові кошті в сумі 12 грн., банківська картка «Укрсиббанку», банківська картка «Приватбанку», дзеркальце косметичне,блиск для губ, чотири губні помади, тіні для вік.

Як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 01.06.2016 року у неї відкрито викрала майно (т. 1. а.с. 102-106). Свідок ОСОБА_13 також впізнав ОСОБА_7 як особу, яку 01.06.2016 року затримував після викрадення майна у ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 108-113).

Постановою слідчого до матеріалів кримінального провадження долучено речові докази- гаманець, косметичку, грошові кошті в сумі 12 грн., банківська картка «Укрсиббанку», банківська картка «Приватбанку», дзеркальце косметичне,блиск для губ, чотири губні помади, тіні для вік та передані на зберігання потерпілій (т. 1, а.с. 120-121).

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 щодо викрадення майна у потерпілого ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України за ознакою закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Однак, дана кваліфікація дій обвинуваченого не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки обвинувачений пояснив, що крадіжку біноклів вчинив таємно і ніхто його не бачив, також він не чув, як йому кричав потерпілий, оскільки він вже вийшов з території кафе на дамбу. Крім того, потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердив показання обвинуваченого та пояснив, що спав і не бачив як ОСОБА_14 викрадав його майно.

Таким чином, обвинувачений викрав біноклі таємно, тобто непомітно для власника, і дана обставина знайшла підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тому що він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення (епізод з потерпілим ОСОБА_6 ), та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, тому що він вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно (епізод з потерпілою ОСОБА_10 )

Крім того, органом досудового розслідування, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин:

30.05.2016 року, приблизно о 03-30 год. ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, умисно, повторно, з літньої кухні, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, викрав металеву сітку «рабиця» 3 рулони, довжиною 10 метрів, вартістю 1350 грн., з сараю ручний оприскувальний апарат, вартістю 340 грн., набір інструментів для роботи по металу, вартістю 135 грн., після чого за допомогою дробини через вікно проник всередину будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав нагрудні ювілейні та бойові відзнаки в кількості 6 штук, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 1825 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 суду пояснив, що свою вину у скоєнні даного злочину не визнає в повному обсязі та показав, що 30.05.2016 року вранці йшов по дамбі в м. Марганець і побачив на землі сумку, в якій були медалі. Взяв цю сумку собі і пішов далі по дамбі. Трохи пізніше був затриманий з даною сумкою після крадіжки з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На територію домоволодіння АДРЕСА_4 не проникав і майно там не викрадав.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_5 сторона обвинувачення посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:
-показання потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що він прокинувся вранці 30.05.2016 року і виявив, що зникли наступні речі: сітка рабиця, електропилка, електроінструменти, лобзик, дріль, велосипед, зварювальний апарат, газова колонка, оприскувач, гроші, медалі. Деякі речі знаходились в сараї, деякі в будинку, інші в літній кухні. Він викликав поліцію, після чого разом з сином знайшли деякі речі, які були розкидані на відстані близько 300 метрів від будинку. Працівники поліції затримали ОСОБА_7 з сумкою, в якій були медалі, інструменти, міксер, які йому належать;

-протокол огляду місця події від 30.05.2016 року (т. 1, а.с. 234-240), яким оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_4 ,. Та встановлено, що в будинку порушений порядок речей;

-протокол огляду предметів (т. 1, а.с. 241-243), згідно якого в лісосмузі біля вул. Острів на відстані 200 метрів від будинку № 19 виявлено три рулони сітки рабиця, набір лерки та метчиків, 6 нагрудних медалей, оприскувальний апарат, зі слів ОСОБА_7 дані речі він викрав з території домоволодіння АДРЕСА_4 ;

-постанова слідчого про визнання речовими доказами трьох рулонів сітки рабиці, медалей в кількості 6 штук, садового оприскувача, набору інструментів для роботи по металу, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5

-протокол огляду предметів, згідно якого потерпілим ОСОБА_15 були надані для огляду наступні речі: газова колонка, ємність з металу, бідон металевий, саморобний зварювальний апарат, садовий оприскувач, медалі 6 штук. (т. 2, а.с. 1-10);

-показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які суду пояснили, що вранці виявили зникнення речей, які потім відшукали в лісосмузі.

Покази в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 та свідків підтверджують тільки факт зникнення речей з території домоволодіння АДРЕСА_4 , а також факт затримання обвинуваченого з сумкою, в якій були медалі і інструменти, що належать ОСОБА_5 , та не спростовують показань обвинуваченого, які ним дані в судовому засіданні.

Дані показі підтверджують факт зникнення речей потерпілого, але не доводять вини ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину.

Протоколи огляду знайдених у лісосмузі речей узгоджуються з показами потерпілого і свідків та не спростовують версію обвинуваченого про те, що сумку з медалями він знайшов близько території дамби.

Суд вважає, що вилучення у обвинуваченого майна, що належить потерпілому ОСОБА_5 не доводить його вину у вчиненні інкримінованого злочину в розумінні ст.. 91 КПК України.

Всі досліджені судом докази по даному злочину жодним чином не підтверджують обставин вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, та його вину.

Органом досудового слідства не надано доказів на підтвердження обвинувачення про час, місце, мотив та спосіб викрадення майна у ОСОБА_5 . Яких-небудь інших даних, що могли б спростувати версію обвинуваченого, судом не встановлено, як і не наведено достатню кількість доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпані можливості їх отримати.

При ухвалені вироку суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену в п.43 Рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», згідно якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Так, у справі «Барбера, Мессегуе та Джабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Відповідно до ст. 368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в судовому не доведено вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а отже він підлягає виправданню на підставі п.2 ч. 1ст. 373 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він посягнув на чуже майно, скоївши тяжкий злочин.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів та має непогашену судимість, не працює.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів може бути міра покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки наявність непогашеної судимості за вчинення тяжких корисливих злочинів дає підстави вважати, що обвинувачений не став на шлях виправлення і тому являється небезпечним для суспільства.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув*язнення» від 26.11.2015 року № 838-У111)суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
При цьому зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до дати постановлення вироку, наступне зарахування, зокрема у випадку тримання під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом , в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а в разі його оскарження апеляційним судом.
Таким чином зарахуванню підлягає з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув*язнення з 01.06.2016 року по день ухвалення судового рішення 18.05.2017 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374, п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати невинуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

За ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі

За ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Згідно ч.5 ст.72 КК України суд зараховує ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
Таким чином зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення з 01.06.2016 року по день ухвалення судового рішення 18.05.2017 року, тобто 351 день попереднього ув*язнення відповідає 702 дням позбавлення волі.
Строк покарання вираховувати з 01.06.2016 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання чинності даним вироком залишити без змін.
Речові докази, які передані на зберігання потерпілим залишити потерпілим.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1