АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1518/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000532 від 15.06.2015 та накладено арештна грошові кошти готівкою в сумі 31 500 (тридцять одна тисяча п`ятсот) грн., 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, 6 500 (шість тисяч п`ятсот) EURO, що вилучені 16.02.2017 в належній ОСОБА_7 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року.

Згідно ухвали слідчого судді, арешт на майно накладено з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, збереження доказів у провадженні та з метою можливого виконання вироку та забезпечення цивільного позову, оскільки санкція статті передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації, спеціальної конфіскації.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій обґрунтовуючи обставини звернення до апеляційного суду у визначений законом строк, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати.

В обґрунтування своєчасного звернення з апеляційною скаргою, адвокат ОСОБА_10 зазначає, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без повідомлення та участі власника майна, а про факт існування ухвали про накладення арешту на майно стало відомо лише 28.02.2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка до цього часу на адресу ОСОБА_7 не надходила.

Стосовно ухвали слідчого судді, то апелянт вважає її незаконною. При цьому зазначає, що слідчим суддею, всупереч вимогам ч. 2 ст. 172 КПК України, розглянуто клопотання слідчого без повідомлення власника майна, оскільки відповідно до вказаної норми закону, розгляд клопотання про арешт майна, може розглядатися слідчим суддею без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту щодо майна, яке не було тимчасово вилучене. Разом з тим, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, було вилучено під час проведення обшуку 06.02.2017 року.
Зазначає, що до клопотання не додано документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, що є порушенням вимог ст. 171 КПК України, а відтак слідчий суддя мав повернути клопотання прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Також вказує, що грошові кошти, вилучені під час обшуку, які знаходилися в подарункових конвертах, належали дітям ОСОБА_7 , грошові кошти на суму 3500 доларів США, під час вилучення знаходилися в іншому конверті та були отримані від продажу приватного будинку, який належав на праві приватної власності матері ОСОБА_7 ОСОБА_11 та були надані ОСОБА_11 в подальшому на її лікування та поховання. В клопотання слідчого не надано жодного доказу, на підставі чого вилучені грошові кошти здобуті злочинним шляхом та є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, а вказаний факт ґрунтується на припущеннях органу досудового розслідування.
Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 не здійснено повідомлення про підозру у кримінальному проваджені, а отже відсутні дані, котрі вказують на наявність доказів щодо вчинення злочину конкретною особою, а також, слідчим суддею не досліджено розумність та співмірність обмеження права власності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та представника власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 17.02.2017 року без участі власника майна, а відомості щодо отримання нею копії оскаржуваної ухвали у справі відсутні. За таких обставин, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000532 від 15.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що матеріали провадження містять достатні відомості про те, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення та заволодіння державними коштами в сумі 42 091 884,60 грн. може бути причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

16.02.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 06.02.2017 проведено обшук в належній ОСОБА_7 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено кошти готівкою в сумі 31 500 (тридцять одна тисяча п`ятсот) грн., 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, 6 500 (шість тисяч п`ятсот) EURO, які можуть бути здобуті злочинним шляхом, мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами під час судового розгляду.

16.02.2017 року зазначені грошові кошти оглянуто та складено протокол огляду.

17.02.2017 року слідчий в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

Це клопотання мотивовано тим, що у разі не накладення арешту вказані грошові кошти, останні можуть бути відчужені, що позбавить можливості виконання вироку та забезпечення цивільного позову, оскільки санкція статті передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації, спецконфіскації.

17.02.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказане майно.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000532, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_9 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти, з метою можливого виконання вироку та забезпечення цивільного позову, оскільки санкція статті передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації, спецконфіскації.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та слідчий суддя не дотрималися.

У клопотанні слідчого зазначено, у разі не накладення арешту на вказані грошові кошти, останні можуть бути відчужені, що позбавить можливості виконання вироку та забезпечення цивільного позову, оскільки санкція статті передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації, спецконфіскації.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, можна зробити висновок, що у клопотанні слідчим одночасно зазначено правові підстави для накладення арешту, що передбачені п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до ст. 173 КПК України, слідчий суддя при розгляді клопотання про арешт майна за наведених у ньому слідчим підстав, повинен був з`ясувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Однак слідчим суддею дані вимоги закону не дотримані.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що матеріали провадження містять достатні відомості, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення та заволодіння державними коштами в сумі 42 091 884,60 грн. може бути причетна ОСОБА_7 . Однак на даний час в рамках кримінального провадження № 0000532 жодній особі, у тому числі власнику майна ОСОБА_7 не повідомлено про підозру.

За таких обставин не може бути метою накладення арешту на грошові кошти вилучені у ОСОБА_7 конфіскація майна та спеціальна конфіскація майна, як вид покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру. Також не може бути метою накладення арешту на вказані грошові кошти відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки крім того, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, також у клопотанні відсутні відомості щодо наявності цивільного позову.

При цьому слід зауважити, що клопотання слідчого в частині визначення мети накладення арешту на майно само по собі є суперечливим, так як в ньому метою накладення арешту на майно є не тільки конфіскація майна як виду покарання і спеціальна конфіскація, а і можливість забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Між тим, в ч. 5 ст. 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином. Таким чином, наявність мети арешту майна для забезпечення спеціальної конфіскації виключає мету арешту майна для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга представника власника майна задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17.02.2017 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000532 від 15.06.2015 та накладено арештна грошові кошти готівкою в сумі 31 500 (тридцять одна тисяча п`ятсот) грн., 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, 6 500 (шість тисяч п`ятсот) EURO, що вилучені 16.02.2017 в належній ОСОБА_7 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000532 від 15.06.2015 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4