У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0004649, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимого, без певного місця проживання,
- яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити. Призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту його затримання за підозрою у вчиненні злочину, тобто з 02 жовтня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у період з 02 жовтня 2016 року по 09 грудня 2016 року включно, зарахувано із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 1 496 (одну тисячу чотириста дев`яносто шість) гривень 12 копійок.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи кваліфікації інкримінуємого ОСОБА_7 злочину, вважає, що призначене покарання є занадто суворим.

Зазначає, що ОСОБА_7 має ряд тяжких захворювань, вилікувати які не можливо в умовах позбавлення волі.

Вважає, що за відсутності матеріальних претензій з боку потерпілого, щиросердного зізнання та погіршення стану здоров`я, апеляційний суд має можливість пом`якшити призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
02 жовтня 2016 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, з транспортного засобу ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був припаркований неподалік від будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно з корисливих мотивів, відчинивши замок водійських дверцят ножицями, намагався таємно викрасти майно ОСОБА_9 , а саме автомагнітолу "Піонер" вартістю 231 грн., що була вмонтована у торпеду автомобіля, вилучив останню, однак на місці вчинення злочину був затриманий потерпілим, а тому не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині не переглядається.

Що стосується призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання то воно призначено відповідно вимогам ст.ст. 65-68 КК України.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на суворість вироку є непереконливими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд дотримався даних вимог закону та належним чином мотивував своє рішення, призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання.

Як зазначено у вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення,яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не має певного місця проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд обґрунтовано зазначив щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі, перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом зловживання опіоїдами, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.
Таким чином, суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував всі обставини, передбачені ст.ст. 65-68 КК України і обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, із дотриманням вимог ст.68 КК України.
На думку апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та відповідає меті покарання, визначеній в ст. 50 КК України.
Крім того, суд вірно не прийняв до уваги доводи обвинуваченого та його захисника про визнання пом`якшуючою покарання обставиною стан здоров`я ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 66 КК України. Оскільки, матеріали кримінального провадження не містять будь яких даних щодо наявності у ОСОБА_7 тяжких захворювань, не надано таких даних апелянтом і суду апеляційної інстанції.
Крім того, стороною захисту не надано суду доказів того, що обвинувачений не може утримуватися в умовах СІЗО чи виправної колонії через загострення хронічних хвороб.
Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, вчинив новий злочин через невеликий проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення йому призначеного судом першої інстанції покарання.
Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому, враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції 2015 р), зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року ( включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді