Справа № 727/5624/16-к
Провадження № 1-кп/727/5/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю потерпілого ОСОБА_5

за участю перекладача ОСОБА_6

за участю законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом щодо:
неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, із неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого: вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.10.2016 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Так, 17.06.2016 року близько 04:40 год., неповнолітній ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, вступив у попередню змову з ОСОБА_9 , 1982 року народження, та переслідуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись біля будинку №160 по вул.Головній в м.Чернівці, побачили припаркований автомобіль марки «ВАЗ-21061» д.н.з. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_9 підійшов до вищевказаного автомобіля, а ОСОБА_8 в цей час стояв в стороні та слідкував, щоб не було сторонніх осіб. В подальшому ОСОБА_9 за допомогою викрутки, яку мав при собі, відчинив дверцята автомобіля та за допомогою знайденого ключа від замка запалювання в салоні автомобіля вставив його в замок запалювання, після чого разом із ОСОБА_8 виштовхали автомобіль «ВАЗ-21061» на дорогу, де ОСОБА_9 , завівши даний автомобіль, разом із ОСОБА_8 поїхали в напрямку м.Хотин Чернівецької області. Вказаними умисними діями спричинено матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 15 000 грн.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину визнав повністю. Вказав, що літом 2016 року він перебував у місті Кам`янець-Подільський, де шукав роботу та знімав квартиру. З ОСОБА_9 познайомився у магазині «Гранд», неповнолітній обвинувачений попросив того купити сигарети, так вони розговорились та обмінялись номерами телефонів. На вигляд ОСОБА_9 було близько 30-ти років. Вказав, що вони з ОСОБА_9 зіздзвонювались протягом місяця. Той його підбивав та змушував здійснити угон автомобіля, хоча і не конкретизував якого. Місяць ОСОБА_9 переконував його викрасти автомобіль, навіть залякував та пропонував гроші, однак суму не вказував. Того дня в червні 2016 року вони чекали 3-ї години ночі, ОСОБА_9 змушував ОСОБА_8 ходити вулицями, після чого ОСОБА_9 за допомогою викрутки у перчатках відкрив один автомобіль, потім інший. Лише у третьому автомобілі вони знайшли ключі. ОСОБА_9 щось мав у пакеті з собою, потім відкрив капот автомобіля та там щось робив. Автомобіль вони штовхали разом. ОСОБА_9 завів автомобіль, сів за кермо та вони разом поїхали в м.Хотин. Там ОСОБА_9 залишив автомобіль і вони поїхали в м.Кам`янець-Подільський. Пізніше ОСОБА_9 викрадений автомобіль там продав. А саме, ОСОБА_9 завів автомобіль у ангар, неповнолітній ОСОБА_8 в цей час сидів у кущах. До ОСОБА_9 підійшли 2-є хлопців та забрали викрадене авто. ОСОБА_9 сказав, що йому дали 200 доларів США. За це все неповнолітньому ОСОБА_8 . ОСОБА_9 дав гроші в гривнях, однак яку суму він точно не пам`ятає, можливо близько 1000 грн. Також неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 суду вказав, що водійського посвідчення не має, водити автомобіль не вміє. ОСОБА_9 він лише допомагав, а саме стояв дивився чи ніхто не йде та допомагав штовхати. У вчиненому розкаявся, просив суд його суворо не карати, врахувати його неповнолітній вік та вплив на нього повнолітньої особи.

Показання неповнолітнього ОСОБА_8 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що 16.06.2016 року біля будинку, де проживає, припаркував свій автомобіль. З авто витягнув акумулятор та забрав його додому. Вдома дивився телевізор. Вночі, десь о 23:50 год. потерпілий пішов на вулицю вигуляти собаку, автомобіль ще був на місці. Наступного дня зранку, вийшовши на вулицю, потерпілий побачив відсутність автомобіля та попросив сусіда викликати поліцію. Вказав суду, що належний йому автомобіль «ВАЗ 21061» був чорного кольору, від авто був один ключ, захований у попільничці автомобіля. Сигналізації на автомобілі встановлено не було. Автомобіль замикався ключем, що знаходився тоді в автомобілі. Ствердив, що ні автомобіль, ні кошти йому не повернуті. Разом з тим, подав в судовому засіданні заяву про залишення його цивільного позову без розгляду. Міру покарання обвинуваченого залишив на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його, як особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії неповнолітнього ОСОБА_8 органами досудового розслідування за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані правильно.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість неповнолітнього обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний неповнолітнім обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу неповнолітнього обвинуваченого встановлено, що він виховувався у неповній сім`ї, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно висновку судово-психіатричного експерта №264 від 29.06.2016 року ОСОБА_8 на даний час ознак психічного захворювання не виявляє, може усвідомлювати свої діїі та керувати ними; на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, підекспертний ОСОБА_8 ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом на даний час підекспертний ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, враховуючи те, що злочин вчинений неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_8 належить до категорії тяжких злочинів, той факт, що обвинувачений притягнутий до кримінальної відповідальності за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.10.2016 року, суд вважає, що виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без реального відбування покарання, підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 вимог ст.ст.75, 76, 104 КК України немає.

Разом з тим, враховуючи те, що неповнолітній обвинувачений винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин у неповнолітньому віці, а також враховуючи його другорядну роль при вчиненні злочину та незначну вартість автомобіля, суд приходить до висновку, що до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 можливо застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.289 КК України, а саме у вигляді 2-х років позбавлення волі.

При призначенні такого покарання суд враховує і той факт, що неповнолітній обвинувачений виховувався у неповній сім`ї, мати неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_8 .

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Стосовно призначеного неповнолітньому ОСОБА_8 покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.10.2016 року, яким неповнолітнього ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, то зазначений вирок слід виконувати самостійно згідно вимог п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року.
В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.

Керуючись ст.ст. 100, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Неповнолітнього ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за даною статтею КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді 2-ох років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу неповнолітньому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою. Строк покарання рахувати з моменту затримання - з 04.05.2017 року.

Зарахувати неповнолітньому ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою в Чернівецькій УВП №33 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з моменту затримання по день набрання вироком чинності.
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.10.2016 року щодо ОСОБА_8 , засудженого за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік - виконувати самостійно.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: DVD-диск із відеозаписом, який згідно постанови слідчого від 21.06.2016 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці, а обвинуваченим, який утримується під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1