Справа № 456/306/17
Провадження № 1-кп/456/179/2017
ВИРОК

іменем України
20 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрию кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 09 вересня 2016р. приблизно о 04 год. 30 хв., перебуваючи неподалік магазину «Христина-М», який розміщений за адресою: м. Стрий Львівської області, проспект В.Чорновола,7, присів на лавку разом з потерпілим ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_4 , маючи прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, скористався тим, що ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння і шляхом вільного доступу з корисливих мотивів таємно викрав з лівої кишені куртки ОСОБА_5 пластиковий платіжний засіб картку банку «Альфа-Банк» № НОМЕР_1 , що належить останньому. Продовжуючи свої злочинні дії та знаючи код цієї картки банку, ОСОБА_4 у банкоматі № А1306213 АТ «Ощадбанк України», що розташований за адресою: м. Стрий Львівської області, вул. 1-го листопада,12, почергово в три етапи підряд зняв грошові кошти в загальній сумі 5000 грн. (двічі по 1900 грн. та один раз 1200 грн.), якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ствердив наведені вище обставини, пояснив, що знявши в банкоматі кошти з належної потерпілому картки, поклав її поряд з останнім, коли той залишався сидіти на лавці на проспекті В.Чорновола в м. Стрий. Завдану потерпілому шкоду намагався відшкодувати поступово частинами, але дружина потерпілого вимагала повернути одразу всю суму, яку він не спромігся зібрати через відсутність постійного заробітку. У вчиненому розкаявся.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо обставин вчиненого злочину, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю.

Обвинувачений погодився із запропонованим прокурором порядком дослідження доказів. Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо фактичних обставин вчиненого ним злочину із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченогоОСОБА_4 в таємному викраденні грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 в розмірі 5000 грн., тому кваліфікація дій останнього за ч.1 ст.185 КК України є вірною.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до нетяжких, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, його вік, стан здоров`я, соціальне становище, посередню характеристику за місцем проживання, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше не судимий.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує обвинуваченому покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності. Суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт. Суд не знаходить підстав для призначити обвинуваченому менш суворого покарання, в саме у виді штрафу, оскільки останній не має постійного місця праці, а відтак регулярного заробітку. Окрім цього ОСОБА_4 добровільно не відшкодував завдані злочином збитки, тому змушений нести витрати на їх відшкодування.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_1