печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000256, що полягає у нездійсненні процесуальних дій,

В С Т А Н О В И В :
захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України звернувся до суду зі скаргою, в якій оскаржує бездіяльність компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000256, що полягає у нерозгляді в порядку ст. 220 КПК України.

В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що стороною обвинувачення у вказаному кримінальному провадженню з 10.04.2014 здійснюється кримінальне переслідування його підзахисного ОСОБА_5 , що підтверджується загальнодоступними судовими рішеннями у Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухваленими слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження за № 0000256, допитом ОСОБА_5 , проведеними в його домоволодінні та за місцем роботи обшуками та позицією органу досудового розслідування, що саме директор ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» ОСОБА_5 сприяв розтраті майна в особливо великих розмірах та зловживанні службовими особами ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» під час використання кредитних коштів у розмірі 1,5 млрд. доларів США на здійснення програми співробітництва у сфері АПК між Україною та Китайською Народною Республікою, що спричинило тяжкі наслідки.

З посиланням на норми міжнародного та національного законодавства зазначає, що ОСОБА_5 , хоча і не має статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні, вправі користуватися правами підозрюваного, зокрема, ініціювати перед органом досудового розслідування проведення процесуальних дій в порядку ст. 220 КПК України.

Так, 12.04.2017 р. за вх. № 68, 69 адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 перед органом досудового розслідування у спосіб звернення із клопотанням в порядку ст. 220 КПК України, ініційовано питання про закриття кримінального провадження № 0000256 в частині проведення досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , яке в установленому законом порядку не розглянуто.

Просить зобов`язати компетентну посадову особу Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000256 розглянути дане клопотання в порядку, встановленому ст.ст. 220, 284 КПК України.

Додатково вказує, що в даному випадку обраховування розумного строку досудового розслідування слід починати з дата внесення відомостей до ЄРДР - 10.04.2014. З цих відомостей, а також з процесуальних дій компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000256, прямо вбачається, що дане кримінальне провадження безпосередньо спрямоване в тому числі і проти ОСОБА_5 .

Враховуючи загальні строки досудового розслідування, встановлені ч. 2 ст. 219 КПК України, а також ч. 2 ст.8 КПК України та ст. 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", граничний та розумний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000256 щодо ОСОБА_5 , на думку адвоката не може становити більше дванадцяти місяців, та сплинув 10.04.2015.

Також адвокат вказав, що ОСОБА_5 , не виступаючи за умовами контракту №EXP241214-1/531816 стороною, був позбавлений реальної можливості привласнення, розпорядження державних коштів, що виключає наявність в його діях необхідних елементів кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, а саме об`єкту та об`єктивної сторони злочину.

Крім того, 55 000 метричних тон кукурудзи (для кормових цілей, українського погодження, врожаю 2014 року, 100% насипом) та грошові кошти, призначені для розрахунку за дане насіння, не були ввірені та не перебували в віданні ОСОБА_5 , що виключає наявність в його діях необхідного елементу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, а саме суб`єкту злочину.

Вказані обставини виключають можливість отримання ОСОБА_5 вигоди від укладення та виконання вказаного контракту, що, у свою чергу, виключає наявність в його діях необхідного елементу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, а саме суб`єктивної сторони злочину.

Інкримінування ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ст. 364 КК України неможливе, оскільки злочин за цією статтею може бути вчинений лише службовою особою.

Таким чином ОСОБА_5 не має відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України досудове розслідування в якому проводиться в кримінальному провадженню № 0000256.

В свою чергу з 10.04.2014 у сторони обвинувачення було достатньо часу для завершення досудового розслідування.

В судовому засіданні адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 доводи та вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник Генеральної прокуратури України, бездіяльність співробітників якої оскаржується, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч.1 ст. 26 КПК України).

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази та матеріали, що додані до скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом із тим, ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Кримінальне провадження закривається згідно з ч. 1 ст.284 КПК України у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; або якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у такому випадку закрити кримінальне провадження у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими ( ч.8 ст.223 КПК України ).

Згідно ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і, в будь-якому разі, не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування слід керуватися ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частина 2 також передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Судовим розглядом встановлено, що 10.04.2014 до ЄРДР внесені відомості за № 0000256 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

З мотивувальних частин ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 р. у справах №757/13991/17-к, №757/14006/17-к, якими органу досудового розслідування надано дозвіл на проведення обшуків за місцем розташування та здійснення діяльності ТОВ «КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ Україна» () та за місцем реєстрації директора ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» () ОСОБА_5 вбачається, що Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління (на правах Департаменту) Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000256 від 10.04.2014 за фактами розтрати майна в особливо великих розмірах та зловживання службовими особами ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» під час використання кредитних коштів у розмірі 1,5 млрд. доларів США на здійснення програми співробітництва у сфері АПК між Україною та Китайською Народною Республікою, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 24.12.2014 між ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі голови в.о. Голови правління ОСОБА_6 та компанією NOBLE RESOURCES SA в особі ОСОБА_7 , незважаючи на надані управлінням фінансових ризиків та супроводження діяльності ПАТ «ДПЗКУ» щодо його збитковості, укладено зовнішньоекономічний контракт №EXP241214-1/531816, згідно якого ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» придбала на умовах CFR 55 000 метричних тон кукурудзи для кормових цілей, українського погодження, врожаю 2014 року, 100% насипом.

При цьому, вказаний контракт підписаний за сприяння українського представника компанії NOBLE RESOURCES SA, а саме, директора ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» () ОСОБА_5 .

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, початком кримінального переслідування особи вважається не тільки момент формального повідомлення про підозру, але також і момент коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.

Так, у справі «Меріт проти України» (п. 70, рішення від 30.03.2004 року), ЄСПЛ зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду (див. Kudla v. Poland [GC, nо. 30210/96, § 124, ECHR 2000-ХІ). Він нагадує, що у кримінальних справах "розумний строк", передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (див., для прикладу, вищезгадану справу Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування).

Подані стороною захисту докази також підтверджують проведення органом досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000256 кримінального переслідування ОСОБА_5 починаючи з 10.04.2014.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини в справах «Девер проти Бельгії», «Гіні та Мак-Гіннес проти Ірландії», «Квінн проти Ірландії», «Салов проти України», «Салов проти України», «Девееєр проти Бельгії», «Вемхов проти ФРН», «Ноймастер проти Австрії», «Рингейзен проти Австрії» слідчий суддя вважає, що в кримінальному провадженні № 0000256 кримінальне переслідування проводиться в тому числі і відносно ОСОБА_5 , а відтак, він може користуватися правами підозрюваного, в тому числі на звернення до сторони обвинувачення з клопотаннями в порядку ст. 220 КПК України.

Так, 12.04.2017 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 подав стороні обвинувачення в кримінальному проваджені № 0000256 клопотання в порядку ст. 220 КПК України про закриття вказаного кримінального провадження в частині проведення досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , яке органом досудового розслідування не розглянуто.

Відповідно до приписів статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Судовим розглядом встановлено, що клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 від 12.04.2017 у кримінальному провадженні № 0000256 уповноваженою особою Генеральної прокуратури України в порядку ст. 220 КПК України не розглянуто (не повідомлено захисника про задоволення клопотання, не винесено вмотивованої постанови повну або часткову відмову в задоволенні клопотання), що не заперечувалось в судовому засіданні слідчим.

За викладених обставин, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, дійшов висновку про часткове задоволення скарги та зобов`язання уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000256 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 вх. № 68,69 від 12.04.2017 р. в порядку ст. 220 КПК України, про що повідомити особу, яка подала клопотання з урахуванням висновків та встановлених фактів, викладених у мотивувальній частині.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги про визнання протиправною бездіяльності прокурорів, оскільки, виходячи з положень ч. 2 ст. 307 КПК України вирішення таких вимог не входить до компетенції слідчого судді.

За таких обставин, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.6 Європейської конвенції з прав людини, ст.ст. 3, 8, 19, 23, 68 Конституції України, ст.ст. 2, 8, 9, 28, 113, 114, 116, 219, 220, 223, 283, 284, 303-307, 333 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000256, що полягає у нездійсненні процесуальних дій - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000256 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 вх. № 68,69 від 12.04.2017 р. в порядку ст. 220 КПК України, про що повідомити особу, яка подала клопотання.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1