Справа № 171/921/17
1-кп/214/562/17
У Х В А Л А
про відмову в задоволенні клопотання про продовження тримання під вартою

та про заміну запобіжного заходу за клопотанням захисників

15 червня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

їхніх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор просила суд продовжити тримання обвинувачених під вартою, зазначивши про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: обвинувачені вчинили особливо тяжкий злочин, не мають місця роботи та міцних соціальних зв`язків, а тому, знаходячись на волі, можуть спробувати переховуватись від суду або вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також наголосила на тому, що з боку обвинувачених здійснюється тиск на потерпілого та послалась на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10 лютого 2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», які стосуються питань обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені та їхні захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора, пославшись, зокрема, на недоведеність нею ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому захисники обвинувачених заявили, у свою чергу, клопотання про зміну обвинуваченим існуючого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді, зокрема, домашнього арешту, оскільки обвинувачені працюють, мають сім`ї, позитивно характеризуються, раніше не судимі, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебувають, добровільно видали органам досудового розслідування викрадене майно, добровільно з`явились за першим викликом до органу досудового розслідування, а надалі й до суду, де вирішувалось питання про обрання у їх відношенні запобіжного заходу, при цьому обвинувачені у вчиненому щиро розкаялись, пояснили суду, що дуже жалкують з приводу вчиненого та просили вибачення у потерпілого.

Потерпілий, будучи допитаним у судовому засіданні з питань, порушених у клопотаннях прокурора та захисників обвинувачених, клопотання прокурора підтримав та надав суду роздруковану на принтері заяву від 15.06.2017 року та копію письмової заяви на ім`я начальника Апостолівського ВП від 15.06.2017 року про вчинення на нього тиску з боку обвинувачених та їхніх родичів та про надання ними суддям неправомірної вигоді, показав, що через декілька днів після того, як у березні 2017 року у його відношенні було вчинено кримінальне правопорушення, до нього додому приїжджали родичі обвинувачених, які просили вибачення за обвинувачених та пропонували йому гроші, однак ніяких погроз ані з їхнього боку, ані з боку обвинувачених до нього не надходило, однак родичі обвинувачених просили його повідомити у своїх показаннях, що «нічого страшного з ним не сталося».

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що є дружиною потерпілого, що після того, як у березні 2017 року у відношенні її чоловіка було вчинено кримінальне правопорушення, до них додому приїжджали родичі обвинувачених, які просили вибачення за обвинувачених та пропонували потерпілому гроші, однак ніяких погроз ані з їхнього боку, ані з боку обвинувачених до них не надходило, однак родичі просили потерпілого, щоб він узяв вину на себе, а саме повідомив, що це він напав на обвинувачених.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 , що вона разом із цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_13 , відвідувала потерпілого, вони просили у нього вибачення за обвинувачених та кожна з них пропонувала потерпілому по 10000 грн. у рахунок відшкодування завданої обвинуваченими шкоди, однак потерпілий відмовився брати гроші, так як така сума вона була для нього малою, тоді вони залишили йому по 1000 грн.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 та дала суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 , що вона разом зі свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відвідувала потерпілого, що вона просила вибачення за обвинувачених та також пропонувала потерпілому 10000 грн., однак той відмовився брати гроші та повідомив, що йому потрібно 100000 грн.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, свідків, вивчивши його матеріали, приходить до такого.
Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Такими ризиками є:

- спроби обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Із пояснень в судовому засіданні прокурора виявляється, що підставами, за яких суд, на її думку, повинен продовжити тримання обвинувачених під вартою, є вчинення ними особливо тяжкого злочину, відсутність у кожного з них роботи та міцних соціальних зв`язків, а також існування ризиків спроб обвинувачених переховуватись від суду або вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Однак основними підставами доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою прокурор визначила обставини вчинення тиску на потерпілого з боку родичів обвинувачених та послалась на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10 лютого 2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Та при цьому прокурор не звернула уваги на те, що у згаданих нею рішеннях ЄСПЛ також йдеться, зокрема, й про те, що питання розумності тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно та має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення, що суди при вирішенні питання про тримання особи під вартою не повинні спиратись на суто абстрактний довід, враховуючи лише тяжкість скоєного, а якщо утримання під вартою продовжується тільки через побоювання, що обвинувачений сховається від правосуддя і не з`явиться в суд, його, тим не менш, слід звільнити з-під варти, якщо він здатний надати відповідні гарантії, що не сховається від суду, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і такі соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення, принаймні, до тих пір, поки реальні факти свідчать про те, що звільнення затриманого, дійсно, порушить громадський порядок.

Отже, при дослідженні матеріалів кримінального провадження в частині, що характеризують обвинувачених, суд установив наступні обставини, які були прийняті всіма учасниками судового провадження без заперечень, а саме, що ОСОБА_6 є особою досить молодого віку 22 роки, раніше не судимий, під наркологічним або під психіатричним наглядом не перебуває, має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має цивільну дружину, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у зв`язку з чим був двічі нагороджений грамотами, має матір, батька та сестру, з якими у нього добрі відносини, після вчинення кримінального правопорушення за першим викликом добровільно з`явився до органів поліції, а пізніше до суду для обрання йому запобіжного заходу, добровільно видав викрадене майно, у вчинені своїх злочинних дій розкаявся та просив вибачення у потерпілого, ОСОБА_7 також є особою досить молодого віку 25 років, раніше не судимий, під наркологічним або під психіатричним наглядом не перебуває, має постійне місце проживання та неофіційне місце роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, має цивільну дружину та малолітню дитину 2014 року народження, має батька, з яким у нього добрі відносини, після вчинення кримінального правопорушення за першим викликом добровільно з`явився до органів поліції, а пізніше до суду для обрання йому запобіжного заходу, добровільно видав викрадене майно, у вчинені своїх злочинних дій розкаявся та просив вибачення у потерпілого.

Такі обставини спростовують доводи прокурора про відсутність у обвинувачених роботи, а, отже, джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, а також про спроби обвинувачених у разі обрання їм більш м`якого запобіжного заходу переховуватись від суду або вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Стосовно доводів прокурора про вчинення тиску на потерпілого з боку родичів обвинуваченого, то суд уважає, що ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки з боку потерпілого та його дружини не пролунало про будь-які погрози на їх адресу з боку обвинувачених або їх родичів, а відвідування потерпілого родичами обвинувачених з метою можливого пом`якшення негативних наслідків вчиненого у його відношенні кримінального правопорушення шляхом прохання вибачення за дії обвинувачених та пропозиції відшкодувати грошима завдану діями обвинувачених шкоду, що підтверджується показаннями, даними в судовому засіданні як з боку потерпілого та його дружини свідка ОСОБА_11 , так і з боку свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , не можна вважати тиском на потерпілого як з боку родичів взагалі, так і з боку обвинувачених зокрема, тим більше, що в той час вони перебували під вартою.

Разом з тим, прокурором не було доведено, а судом встановлено, що саме обвинувачені просили або примушували своїх родичів спілкуватись з потерпілим.

При цьому суд розцінює заяви потерпілого від 15.06.2017 року про вчинення на нього тиску з боку родичів обвинуваченого та про отримання судом від обвинувачених та їх родичів неправомірної вигоди, а також про продовження тримання обвинувачених під вартою у зв`язку з тим, що він побоюється за своє життя та за життя свої рідних не як такі, що сформовані внутрішніми приводами, а як такі, що виникли під дією стороннього впливу та направлені на примушення суду ухвалити відповідне рішення, виходячи з наступного.

Так, на запитання суду до потерпілого, чому він написав такі заяви саме в день, коли вирішувалось питання про продовження тримання обвинувачених під вартою, а саме більш, ніж два місяці після того, як родичі обвинувачених тиснули на нього, останній пояснив, що раніше не придавав цьому питанню значення, однак напередодні до нього прийшла така думка, оскільки його знайомі сказали йому, що обвинувачені заплатили гроші поліції, адвокатам, суддям та прокурору, щоб їх випустили з-під варти, тому вранці цього дня він поїхав до Апостолівського ВП для написання цих заяв, одну з яких він особисто набрав на своєму комп`ютері та надрукував на своєму принтері у себе вдома, однак після того, як його дружина ОСОБА_11 , будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, повідомила, що як вона, так і її чоловік не можуть користуватись комп`ютером, який стоїть вимкненим, а принтера в них взагалі немає, змінив показання та повідомив суду, що таку заяву виготовили для нього його знайомі.

Підтверджують такі висновки суду і показання в судовому засіданні дружини потерпілого свідка ОСОБА_11 , яка, окрім уже вищезазначеного, пояснила, що родичі обвинувачених, коли приїжджали до них додому, просили вибачення за обвинувачених та пропонували їм гроші, наполягали, щоб потерпілий взяв вину на себе, а саме говорив, що це обвинувачені напали на нього, що по селу ходять слухи, що обвинуваченого ОСОБА_15 вже три дня як звільнили, заплативши 35000, що вже надруковану заяву про вчинення тиску на потерпілого, у зв`язку з чим він побоюється за себе та за свою сім`ю, потерпілому надали працівники поліції в Апостолівському ВП, а він її тільки підписав, а також видали йому копію заяви про підкуп суддів, однак пізніше пояснила суду, що це сам потерпілий надрукував таку заяву.

При цьому суд зауважує, що ані з боку потерпілого, ані з боку інших учасників судового провадження про недовіру у зв`язку з цим до суду не заявлялось.

Отже, зважаючи на все вищевикладене, приймаючи до уваги наявність у обвинувачених джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, а також відсутність переконливих доказів існування ризиків спроб обвинувачених переховуватись від суду або вчиняти нові кримінальні правопорушення, вчинення з боку обвинувачених тиску на потерпілого та про існування у зв`язку з цим реальної небезпеки для нього чи членів його сім`ї, а також, що вчинений обвинуваченими злочин викликав таку реакцію суспільства і такі соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення обвинувачених, а також відсутність реальних фактів, які б свідчили про те, що звільнення обвинувачених дійсно порушить громадський порядок, суд приходить до висновку про недоведеність прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у відношенні обвинувачених не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак у задоволенні його клопотання слід відмовити, а клопотання захисників обвинувачених задовольнити.

Керуючись ст. ст. 110, 315-317, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.

Замінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за його місцем проживання, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , на два місяці, а саме до 14 серпня 2017 року включно, звільнивши ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- не відлучатися без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- прибувати до суду за його першим викликом;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- не залишати цілодобово приміщення квартири АДРЕСА_2 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Заборонити ОСОБА_6 спілкуватись з потерпілим ОСОБА_10 та свідками по справі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у будь-який спосіб.

Замінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за його місцем проживання, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , на два місяці, а саме до 14 серпня 2017 року включно, звільнивши ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- не відлучатися без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- прибувати до суду за його першим викликом;

- не залишати цілодобово приміщення квартири АДРЕСА_4 .

Заборонити ОСОБА_7 спілкуватись з потерпілим ОСОБА_10 та свідками по справі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у будь-який спосіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1 ,

Судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 .