Справа № 731/2/17
Провадження № 1-кп/731/5/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2017 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000190 від 26 серпня 2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Брагинці Варвинського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта загальна середня, розлученого, має на утриманні 3-х малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 25 серпня 2016 року близько 21 години 15 хвилин, перебуваючи в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_4 , умисно наніс останній один удар головою в обличчя, в область носа та стиснув рукою за праве плече, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця спинки носа та синця зовнішньої поверхні правого плеча у верхній третині, які як у своїй сукупності, так і кожне окремо, згідно висновку судово-медичної експертизи № 373 від 26 серпня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, що виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні пред`явленого обвинуваченням кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 25 серпня 2016 року йому зателефонували і повідомили, що з будинку, де він проживав разом з колишньою дружиною ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , вивозять речі. Коли він приїхав до будинку, то побачив там колишню дружину ОСОБА_7 , та її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які на той час частину речей вже винесли з будинку і завантажили на причіп легкового автомобіля. Він намагався перешкодити подальшим самовільним діям зазначених осіб, але вони викликали поліцію, які швидко приїхали і стали застосовувати до нього силу. Він змушений був утекти від працівників поліції і деякий час переховуватися. Згодом він повернувся і побачив, що до будинку приїхав ще й ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_10 , причіп яких також був завантажений речами з будинку. На вулиці вже було темно, а в будинку горіло світло. Він зайшов в будинок і при вході в коридорі зустрів потерпілу ОСОБА_4 , яка в руках тримала його особисті речі і мала намір вийти з будинку. Намагаючись відібрати свої речі, він висмикував їх з рук ОСОБА_4 . В цей час потерпіла ОСОБА_4 своїм обличчям випадково ударилася в його підборіддя. Умислу наносити ОСОБА_4 тілесні ушкодження у нього не було. В коридорі, де це трапилося, нікого крім нього і потерпілої ОСОБА_4 не було. В кімнаті будинку були його батьки, а решта людей були за двором.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала обвинувачення, пояснивши, що 25 серпня 2016 року близько 18 години вона разом зі своїм чоловіком та своєю донькою ОСОБА_11 приїхали в смт. Варва на вулицю Зоряна, в належний її доньці будинок АДРЕСА_1 , щоб забрати дитячі меблі. В цей час прийшов п`яний ОСОБА_6 та влаштував сварку. У зв`язку з цим вони викликали працівників поліції, які швидко приїхали і намагалися заспокоїти ОСОБА_12 . Потім ОСОБА_6 кудись зник. Оскільки на той час їхня донька ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розірвали шлюб і їхня донька разом з внучкою проживали у них вдома в с. Озеряни, вони намагалися перевезти меблі дитячу спальню. Проте на причіп все не поміщалось, а тому зателефонували своїм родичам подружжю ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , щоб вони допомогли перевезти речі в с. Озеряни. Коли все було завантажено в причепи, вона мала намір вийти на подвір`я. Позаду неї знаходилася її донька ОСОБА_11 . В коридор назустріч їй зайшов обвинувачений ОСОБА_6 . Він був агресивно налаштований, схопив її руками за плечі, сильно стиснув праве плече і різким рухом уперед наніс удар головою в перенісся. Після цього вона закричала, закрила руками обличчя і вискочила на вулицю. Там стояли її чоловік ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Вони викликали поліцію, а її відвезли на «Швидку» медичну допомогу. Там її подивився лікар. Від заподіяного удару у неї були синці на обличчі та на правому плечі від стискання руками. В цей же день вона написала заяву в поліцію і їй видали направлення до судмедексперта. В м. Прилуки вона зверталася до ЛОР-лікаря, проведено рентген знімок і відвідала судмедексперта.

Потерпіла ОСОБА_4 заявила позов про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 в сумі 3000 гривень, посилаючись на те, що такою сумою вона оцінює втрату свого здоров`я, а також моральні страждання, які їй прийшлося перенести.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд приходить до переконання, що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1, доведена повністю, та підтверджується наступними доказами.

Зокрема, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Свідок ОСОБА_7 пояснила, що за усною домовленістю з ОСОБА_6 вона мала забрати для дитини, яка проживала на той час разом з нею у її батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в с. Озеряни, дитячу меблеву спальню. 25 серпня 2016 року разом з батьками приїхали в АДРЕСА_1 у власний будинок, щоб забрати дитячі меблі. Спочатку колишнього чоловіка ОСОБА_6 вдома не було, але згодом він появився, як на її думку, в стані алкогольного сп`яніння, і вчинив сварку. Поводив себе дуже агресивно, облив бензином шафу та погрожував підпалити її. У зв`язку з цим викликали працівників поліції. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_6 кудись зник, але згодом, після того як речі були завантажені в причепи легкових автомобілів її батька та їхнього родича ОСОБА_9 і вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 виходили з будинку і перебували на виході в коридорі, назустріч їм знову забіг у будинок ОСОБА_6 і щось кричав. Спочатку він штовхнув її матір, яка йшла попереду неї, а потім схопив руками за плече і за одяг, і вдарив головою їй в обличчя. Її мати закричала і схопилася руками за обличчя, а ОСОБА_6 вибіг на вулицю і кудись зник. Вони знову викликали поліцію, а потім доставили матір в лікарню.

Свідок ОСОБА_8 показав, що він перебував біля входу в будинок метрів за 2-3, коли в будинок швидко зайшов ОСОБА_6 . Назустріч йому ішла дружина ОСОБА_4 , а за нею донька ОСОБА_7 . Вони зустрілися у коридорі. ОСОБА_6 висловлював образи на адресу ОСОБА_4 і зробив різкий рух головою вперед. В цей момент почувся удар. Його дружина закричала. ОСОБА_6 після цього кудись зник. Дружина трималася руками за обличчя, яке було закривавлене. На його думку, це було нанесення умисного удару ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_10 показала, що 25 серпня 2016 року у вечірній час вона разом зі своїм чоловіком приїхали до буд. АДРЕСА_1 на запрошення ОСОБА_4 допомогти перевезти меблі її доньки ОСОБА_11 в с. Озеряни. Там були ОСОБА_7 , а також її батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Згодом приїхали батьки ОСОБА_6 . Самого ОСОБА_6 не було. На причіп їхнього автомобіля завантажили якісь меблі. Батьки ОСОБА_6 були в будинку, а також там знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Вона разом з ОСОБА_8 знаходилася біля входу в будинок. В цей момент появився ОСОБА_6 . Вона запропонувала йому поговорити, але ОСОБА_6 вилаявся на її адресу і, не зупиняючись, зайшов у коридор, де обличчям до ОСОБА_6 стояли потерпіла ОСОБА_4 , а трошки позаду в стороні ОСОБА_7 . ОСОБА_6 вилаявся на адресу ОСОБА_4 і зробив різкий рух головою вперед у її напрямку. ОСОБА_17 схопилася руками за обличчя. На її обличчі вона побачила кров. Після цього всі кинулися допомагати потерпілій, а ОСОБА_6 забрала його мати.

Свідок ОСОБА_9 показав, що бачив, як у двір по АДРЕСА_1 зайшов збуджений ОСОБА_6 . Вилаявся нецензурними словами на адресу його дружини ОСОБА_10 , а потім стрімко зайшов у будинок, а за мить він почув крик та побачив як на подвір`я вийшла ОСОБА_4 і трималася руками за закривавлене обличчя.

Показання зазначених свідків суд визнає достовірними та такими, що відповідають показанням потерпілої, а також такими, що підтверджують факт умисного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 обвинуваченим ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин.

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- висновком судово-медичної експертизи № 373 від 26 серпня 2016 року, згідно якого ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця спинки носа та синця зовнішньої поверхні правого плеча у верхній третині, які як у своїй сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності можуть відповідати 25.08.2016 року (а.с. 100-102);

- протоколами проведення слідчих експериментів з участю потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , на яких зазначені учасники експерименту вказують на механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 ОСОБА_4 (а.с. 103-114).

Зазначені докази суд визнає належними та допустимими.

Посилання сторони захисту на необережний характер заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не відповідають дійсним обставинам справи. Аналізуючи докази в їх сукупності щодо подій, які сталися 25 серпня 2016 року у будинку АДРЕСА_1 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не може погодитися з твердженням обвинуваченого, що заподіяння тілесних ушкоджень мало місце у наслідок його намагання відібрати у ОСОБА_4 його особисті речі, оскільки це спростовується показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які є логічними та послідовними. Крім того, необережний рух головою та випадкове зіткнення з головою потерпілої могло спричинити тілесні ушкодження лише в області обличчя (носа). Проте, як вбачається з висновку експерта №373, на тілі ОСОБА_4 виявлені ознаки не менше двох травматичних дій і мали місце синець спинки носа та синець зовнішньої поверхні правого плеча в верхній третині, кожен з яких та в їх сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Показання ОСОБА_18 , яка показала, що її син ОСОБА_6 зустрів потерпілу ОСОБА_4 в коридорчику будинку і намагався щось забрати з її рук і випадково зіткнувся з нею, суд визнає недостовірним доказом, оскільки які саме речі перебували в руках ОСОБА_4 вона пояснити не змогла, проте переконливо вказала, що, відбираючи речі та піднімаючи голову з низу вгору, її син ненароком якимсь чином ударив головою ОСОБА_4 .

Разом з тим, показання свідка ОСОБА_18 суперечать показанням самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який зазначив, що ОСОБА_4 сама ударилася об його нижню щелепу («бороду»), коли він відбирав у неї його речі.

За таких обставин суд не може погодитися зі стороною захисту щодо необережного характеру заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 і оцінює це як намагання уникнути кримінальної відповідальності ОСОБА_6 .

Всебічно дослідивши обставини справи, суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, за що і повинен нести кримінальну відповідальність обвинувачений ОСОБА_6 ..

Обираючи вид та міру покарання, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого - те, що ОСОБА_6 ніде не працює, вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий. Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання, не встановлено. Крім того, суд враховує, що покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт, але не на максимальний строк.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили також немає.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 3 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої їй обвинуваченим нанесенням тілесних ушкоджень, що виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях (а.с. 50-51). Зазначені позовні вимоги обвинувачений ОСОБА_6 не визнав.

Дослідивши докази, та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу суд вважає доведеним, оскільки у результаті злочину потерпіла зазнала фізичного болю та моральних страждань. Проте доказів щодо негативних наслідків у виді головного болю та лікування потерпіла не надала.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань потерпілої, відсутність негативних наслідків від заподіяних тілесних ушкоджень, ступінь вини відповідача, а саме його вина є прямим наслідком заподіяних фізичних та моральних страждань, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 не вживав ніяких заходів щодо відшкодування шкоди у добровільному порядку. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 1000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині заявленого позову відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1