АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
представника власника майна ОСОБА_5
власника майна ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 09.09.2016 року,-
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що стороною обвинувачення належним чином не доведено та необґрунтовано правову підставу для арешту майна, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 09.09.2016 року, задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказує на те, що вказане майно квартира АДРЕСА_1 є предметом вчинення кримінального правопорушення, а відтак існує ризик її незаконного відчуження, у зв`язку з чим на думку апелянта виникла необхідність накладення арешту на вказане майно. Крім того, апелянт зазначає і про те, що під час розгляду клопотання прокурора слідчим суддею було допущено порушення вимог ст. 172 КПК України, проведено розгляд справи без виклику власника майна. Разом з тим, таке рішення слідчого судді належним чином необґрунтоване, суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був завчасно повідомлений, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали судової справи по розгляду клопотання прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 09.09.2016 року було постановлено без виклику власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001292 від 22.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

31.08.2016 року прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

09.09.2016 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вважає колегія суддів наведена норма закону слідчим суддею дотримана в повному обсязі.

Відмовляючи у накладенні арешту на майно, слідчий суддя зазначає про те, що клопотання прокурора не містить у собі правової підстави для арешту майна, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином, як вважає суд першої інстанції і з чим погоджується апеляційний суд, клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою завдань в даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризику відчуження вказаного майна квартири АДРЕСА_1 , на думку колегії суддів належним чином не доведено, щодо інших порушень норм чинного кримінального процесуального законодавства, які нібито мали місце під час розгляду вказаного клопотання прокурора та на які вказує апелянт у своїй апеляційній скарзі, також, як вважає колегія суддів, не заслуговують на увагу, оскільки ухвала слідчого судді постановлена на підставі досліджених матеріалів та з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, за об`єктивним переконанням колегії суддів, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Поновити власнику майна ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 09.09.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4365/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1