АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/92/17 Справа № 710/747/16-к Категорія: ч. 1 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

зобвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 17 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , маюча на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працююча, раніше не судима, -

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 375 грн. та 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 1875 грн.,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 19.03.2016 року близько 08 год. 30 хв. перебуваючи на подвір`ї, розташованого по АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, нанесла потерпілій ОСОБА_9 один удар кулаком руки в праву частину обличчя та ногою в ліве стегно, чим спричинила останній тілесні ушкодження, які згідно висновку експертизи № 05-9-01/96 від 22.03.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та просить призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Як на підставу такого скасування вказує на порушення допущені в ході досудового розслідування слідчою СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 , яка провела слідчий експеримент без її участі та не провела очної ставки з ОСОБА_9 .

Апелянт ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зазначаючи про їх неправдивість та стверджує, що судом не взяв до уваги її показання про те, що ОСОБА_9 перша вдарила її палицею.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченої, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка не підтримала апеляційну скаргу обвинуваченої і просила залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, останнє слово обвинуваченої ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_7 винуватості у вчиненні злочину за обставин вказаних в обвинувальному акті, її винуватість підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, з послідовних показань потерпілої ОСОБА_9 , які вона дала під час судового розгляду, слідує, що 19.03.20016 року близько 09 години вона прийшла до будинковолодіння ОСОБА_7 щоб знайти свого сина ОСОБА_13 . ОСОБА_7 почала ображати її нецензурною лайкою та бити по обличчю, вдарила по губі та по нозі. Після чого вона відштовхнула ОСОБА_7 , вибігла з двору та викликала працівників поліції.

Згідно даних рапорту оперативного чергового Шполянського ВП ГУНП ОСОБА_14 від 19.03.2016 року, 19.03.2016 року ОСОБА_15 звернулась із повідомленням про сварку між нею та ОСОБА_7 .

В ході слідчого експерименту від 18.05.2016 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_9 , протокол якого досліджено в судовому засіданні, остання в присутності слідчого та понятих, повідомила про механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Як вбачається з показань допитаної судом в якості свідка ОСОБА_11 , 19.03.2016 року проїжджаючи повз подвір`я де мешкає ОСОБА_7 вона бачила, як остання наносила ОСОБА_9 удари в область обличчя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що зі слів ОСОБА_17 йому відомо про те, що ОСОБА_7 била ОСОБА_9 по обличчю в подвір`ї свого будинковолодіння.

З висновку судово-медичного експерта від 21.03.2016 року № 05-9-01/96, у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження в вигляді синця і саден на правій щоці, синців на нижній повіці правого ока, на лівому стегні, які спричинені дією тупого твердого предмету (предметів), давність їх спричинення може відповідати вказаному в постанові часу і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_9 могла отримати тілесні ушкодження як від ударів руками так і взутими ногами. Розташування та характер тілесних ушкоджень виявлених на тілі ОСОБА_9 не характерні для падіння з висоти власного зросту та удару об тверду тупу поверхню, стоячи на даній площині.

Згідно висновку судово-медичного експерта від 14.06.2016 року № 01-6-01/197, тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_9 могли бути спричинені за тим механізмом утворення, який вона повідомила під час проведення слідчого експерименту за її участю 18.05.2016р.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який вона засуджена і її дії за 1 ст. 125 КК України кваліфіковано правильно.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_7 на те, що фактично даного кримінального правопорушення вона не вчиняла, об`єктивно не підтверджені та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які є достовірними, послідовними, узгоджуються між собою та спростовують її доводи, а тому розцінюються колегією суддів як намагання обрати такий спосіб захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене.

На думку колегії суддів не є спроможними доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оговорили її, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої, свідків безпосередньо допитаних судом першої інстанції, висновками експертиз та результатами проведеного слідчого експерименту, який відповідає вимогам ст. 240 КПК України. Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є узгодженими між собою та сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому посилання в апеляційній скарзі на них як недостовірні, є безпідставними.

Покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченій, виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого нею правопорушення, обставин його вчинення, особи обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується негативно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, за відсутністю обставин, що його обтяжують або пом`якшують, і обґрунтовано призначив останній покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, яке є достатнім для її виправлення та перевиховання.

При розв`язанні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 суд, в межах його доведеності, правильно прийшов до висновку про те, що заявлений потерпілою цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а його розмір є еквівалентним визначеній судом компенсації.

З огляду на наведене, апеляційною інстанцією не встановлено передбачених процесуальним законом підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, в тому числі з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, на що посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачена.

З врахуванням викладеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 404, п.1 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 17 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :