АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1288/17 Справа № 192/244/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

його захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року про направлення для відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрополь, Солонянського району, Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

засудженого вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області 02 лютого 2016 року до 3 роки 6 місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

встановила:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області 26 травня 2017 року частково задоволено подання начальника Солонянського районного відділу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та направлено останнього для відбування покарання призначеного Солонянським районним судом Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року у виді позбавлення волі на строк - 3 роки 6 місяців.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту фактичного виконання ухвали.

Своє рішення суд обґрунтував наступним.

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року ОСОБА_7 визнано винним за вчиненні злочину, передбаченого ч.1, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, на ОСОБА_7 покладено обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,

-періодично з`являтись туда для реєстрації,

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Згідно листка реєстрації, 25 квітня 2017 року та 03 травня 2017 року засуджений ОСОБА_7 на реєстрацію не з`явився, поважність причини повідомити не зміг.

Постановами інспекторів Солонянського ВП ДВП ГУПН в Дніпропетровській області від 02, 03, 04 лютого 2016 року, 02 березня 2017 року, 04 квітня 2017 року, засуджений ОСОБА_9 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. ч.1, 2 ст. 178, ч.1 ст. 175-1 КУпАП України та на нього накладались відповідні адміністративні стягнення.

На підставі даної сукупності даних про поведінку засудженого ОСОБА_9 , суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення останнім покладеного на нього судом обов`язку з*являтись на реєстрацію до органу пробації, а також не допускати порушень закону. Тому вважав подання таким, яке підлягає частковому задоволенню в частині направлення засудженого для відбування покарання. Разом з тим, суд зазначив, що подання в частині скасування строку випробування задоволенню не підлягає, оскільки вимогами ст. 78 КК України передбачено лише право суду направити засудженого на відбування покарання, а повноваження щодо скасування строку випробування суду не надано.

Засуджений не погодився з даним рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить його скасувати, провадження щодо нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не було прийнято до уваги та не перевірено його покази про те, що протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності він підписував в приміщенні Солонянського відділу поліції під фізичним впливом.

Посилається на те, що 25 квітня 2017 року та 03 травня 2017 року не з`явився на реєстрацію з поважних причин. По телефлну повідомив представника виконавчої служби ОСОБА_10 про те, що він хворіє виразкою шлунка, має направлення в обласну лікарню для лікування, що підтверджується довідками з Солонянської ЦРЛ від 05 травня 2017 року.

Вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги його тяжкі сімейні обставини, що на утриманні і вихованні знаходяться двоє малолітніх дітей доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З урахуванням наведеного просив задовольнити його скаргу.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу. Просили її задовольнити. Ухвалу скасувати, як незаконну та необґрунтовану.

Прокурор заперечувала проти її задоволення. Ухвалу просила залишити без змін.

В судових дебатах учасники процесу підтримали такі ж позиції.

Заслухав суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Судове рішення, згідно з вимогами ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно з ч. 1 ст. 412 КПК, є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з наданих матеріалів, 02 лютого 2016 року ОСОБА_7 було засуджено Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 та ч. 3 ст. 185 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України, від призначеного покарання його звільнено з випробуванням. Встановлено іспитовий строк - 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 78 КК України, для того, щоб скасувати рішення про звільнення засудженого від відбування покарання і направити останнього відбувати його, необхідна сукупність відповідних підстав, передбачених вказаним законом, а саме, щоб:

-засуджений не виконував покладені на нього обов*язки;

-систематично вчинював правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення;

-його поведінка свідчила про небажання стати на шлях виправлення.

Згідно постанови про встановлення днів явки на реєстрацію, 25 березня 2016 року, засудженому ОСОБА_7 призначено з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції в Солонянському районі перший, другий та четвертий вівторок кожного місяця (а.с. 6).

Того ж дня, йому роз`яснено наслідки порушення покладених на нього обов`язків (а.с. 8).

Відповідно до подання начальника Солонянського РВ Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування строку випробування та направлення в місця позбавлення волі від 11 травня 2017 року, засуджений ОСОБА_7 в період строку випробування неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, 24 квітня 2017 року та 03 травня 2017 року не з`явився на реєстрацію без поважних причин.

Із вказаних матеріалів видно, що засуджений ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності:

- 02 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 178 КупАП;

-03 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 178 КУпАП;

-04 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП;

-02 березня 2017 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП;

-04 квітня 2017 року за ч. 1ст. 175-1 КУпАП.

Дослідженням постанов про адміністративні правопорушення, встановлено, що засуджений ОСОБА_7 систематично в 2016 році, тобто, тричі в лютому, кожний день, а також в березні і в квітні 2017 року допустив, відповідно по одному правопорушенню, за що притягувався до адміністративної відповідальності.

Така систематичність притягнення до адміністративної відповідальності в сукупності з твердженнями останнього про сфабрикованість співпрацівниками поліції вказаних правопорушень, про застосування до нього фізичного впливу і про те, що їх не скоював, що за захистом і перевірки вказаних фактів звертався до прокурора, не могли не викликати у суду першої інстанції сумнівів про обгрунтованість подання органу пробації щодо засудженого ОСОБА_9 .

Крім того, при дослідженні листка реєстрації засудженого ОСОБА_9 в органі пробації, встановлено, що той систематично з*являвся для цього в даний орган. Видно що допустив порушення 25 квітня 2017 року, не з*явившись на реєстрацію у вівторок. Між тим, твердження суду про порушення ОСОБА_9 такого ж обов*язку 03 травня 2017 року, колегія ставить під сумнів, оскільки обов*язок з*являтись засудженому у середу, не покладався (а.с. 7).

Дані факти суд першої інстанції залишив без уваги, їм не дав належної оцінки. Вказана версія про застосування тиску працівниками поліції не була предметом розгляду та перевірки її обгрунтованості в суді першої інстанції, що призвело до передчасного висновку про обгрунтованість подання начальника Солонянського районного відділу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Сукупність даних, на які послався суд першої інстанції не переконали в тому, що засуджений ОСОБА_9 , відповідно до ст. 78 КК, не бажає ставати на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України належним чином не дослідив всі дані по справі, що перешкодило постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення. Тому, для забезпечення принципу верховенства права та законності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги сторони захисту, скасування ухвали та направлення кримінального провадження до суду першої інстанції для проведення нового судового розгляду.

Під час нового розгляду подання, суду першої інстанції необхідно з дотриманням вимог закону перевірити доводи, на які посилається орган пробації. Перевірити версію засудженого про сфабрикованість справ про притягнення його до адміністративної відповідальності, щодо порушення ним покладених на нього обов*язків, при необхідності перевірити інші дані, дати їм належну оцінку і прийняти законне і обгрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13