ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду в смт. Чорнобай кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2016 за № 0000399, по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Коврай Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого підсобним працівником у СТОВ «Дніпро», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Топилівка Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого слюсарем у СТОВ «Дніпро», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше не судимого;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ленінське Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого трактористом-машиністом у СТОВ «Дніпро», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , раніше не судимого;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно висунутого обвинувачення, 23 травня 2016 року близько 24-00 години ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, заїхали автомобілем марки УАЗ, д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , на охоронювану територію не працюючого літнього табору, що належить СТОВ «Дніпро» і який розташований на території МТФ в с.Ленінське, Чорнобаївського району, Черкаської області, та огороджений металевим парканом і територія якого цілодобово перебуває під охороною, скориставшись тим, що вони залишилися непоміченими для охорони та впевнившись, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться непоміченими, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, із використанням ножиць по металу, шляхом розрізання секцій металевого паркану, викрали вказані металеві секції паркану загальною вагою 520 кг, вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4/937 від 10.06.2016 складає 1565,20 грн., чим спричинили СТОВ «Дніпро» матеріальних збитків на вказану суму.

Такі дії обвинувачених органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю. Пояснив, що раніше працював охоронцем у СТОВ «Дніпро». 23.05.2016, працюючи у нічну зміну, маючи намір на додаткове отримання грошових коштів, попередньо підготував метал, зрізавши секції паркану ножицями по металу.При цьому зазначив, що одного ряду металевих секцій вже не було й раніше. Щодо перевезення металу домовився по телефону з ОСОБА_9 . У вчиненні даного порушення ОСОБА_10 участі не брав, він лише проїздив під час погрузки поряд і зупинився, поговорив з ними. А після дзвінка їх керівника по зміні ОСОБА_11 підвіз його до входу на ферму. Участі в погрузці металу на причіп автомобіля ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_10 не приймали. Вважає інших обвинувачених невинуватими, оскільки ініціатором вчинення крадіжки був саме він, підготовку здійснював самостійно і коли просив ОСОБА_9 перевезти метал не повідомляв, що це буде крадіжка. Просив суд застосувати положення статті 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння не визнав. Надаючи показання вказав, що приїхав на ферму на прохання ОСОБА_8 і не знав, що останній буде вчиняти крадіжку. ОСОБА_8 його запевнив, що про все домовився з керівництвом. Під`їхав на ферму не з центрального входу, оскільки грунтовою дорогою ближче. Так як в цей день він був у місті Черкаси і повернувся в село лише близько 22-00 години, приїхав на ферму коли зміг і перебував там лише близько 10 хвилин. Посилаючись на відсутність доказів його вини у вчиненому правопорушенні, просив суд ухвалити виправдувальний вирок відносно нього.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння не визнав. Пояснив, що на той час працював охоронцем у СТОВ «Дніпро». 23.05.2016 працював у нічну зміну, об`єкт охорони корівник № 3 та літній лагер для корів. Близько опівночі, обходивши свої об`єкти почув якісь звуки зі сторони свиноферми. Оскільки відстань не маленька (близько 0,5 км), поїхав в ту сторону на машині. Побачив ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . ОСОБА_12 стояв біля свого автомобіля, а ОСОБА_13 грузив на причіп металолом. При цьому ОСОБА_13 повідомив, що робить це з дозволу керівництва. В подальшому ОСОБА_12 повіз на причепі металолом в сторону села, а вони з ОСОБА_13 також сіли в автомобіль і поїхали до сараїв. В цей час дзвонила ОСОБА_11 , їх безпосередній керівник, і просила приїхати до неї. Після того як під`їхали, вона запитала, чи дійсно це була машина ОСОБА_12 . Підтвердив дану інформацію. Більше нічого не запитувала. Просив суд його виправдати, оскільки злочину не вчиняв.

Представник потерпілого СТОВ «Дніпро» ОСОБА_7 в судовому засіданні наполягав на тому, що обвинувачені, за попередньою змовою втрьох вчинили саме злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки територія ферми огороджена та знаходиться під цілодобовою охороною. Їх покази на досудовому розслідуванні про визнання вини були надані вільно, без примусу, у вчиненому каялись. Щодо призначення обвинуваченим покарання підтримував позицію прокурора. Цивільного позову не заявляв, вказавши, що дане питання буде в подальшому вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Також сторона обвинувачення в обґрунтування винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, посилається на показання свідків та інші докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:

- показання допитаної в судовому засідання свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що працює начальником пожежно-сторожової охорони у СТОВ «Дніпро». Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 це її підлеглі, працюють охоронниками у СТОВ «Дніпро». Робота по-змінна. Всі разом вони 23.05.2016 перебували на нічній зміні, прийнявши чергування в 19-00 год. Все було спокійно. Вона та ОСОБА_15 близько опівночі, вийшовши на вулицю, почули звук автомобіля і пішли в ту сторону. В кінці одного сараю через отвір у вікні на відстані близько 100 м побачила автомобіль та силуети трьох людей, які грузили метал (лунав відповідний звук). Почала дзвонить керівнику служби охорони ОСОБА_16 з метою повідомити про дану подію. Певний час не могла додзвонитися. В той час автомобіль з причепом почав їхати і коли транспортний засіб проїздив поблизу даного сараю, впізнала, що це автомобіль ОСОБА_12 , при цьому запам`ятала його номерний знак. Такий автомобіль один в селі, а тому помилитися не могла. Також дзвонила ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . Після того як додзвонилась до когось з них, точно не пам`ятає до кого, вони хвилини через дві під`їхали до неї на одному автомобілі.

- показання допитаної в судовому засідання свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що працює охоронником у СТОВ «Дніпро». Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 працюють разом з нею в одну зміну, тільки охороняють інші об`єкти. Вночі 23.05.2016 до неї подзвонила ОСОБА_11 та попросила приїхати і допомогти прив`язать корову. Прив`язавши корову вийшли на вулицю і почули звук автомобіля. Пішли з ОСОБА_11 в сторону, звідки лунали звуки, пройшли в кінець сараю. Через отвір у вікні бачила автомобіль і в подальшому коли він проїжджав повз вікно побачила транспортний засіб, схожий на авто ОСОБА_12 . Номерного знаку не бачила, скільки було людей біля машини також не бачила. Також свідок зазначила, що територія ферми не огороджена, є вільний доступ до всіх сараїв.

- показання допитаного в судовому засідання свідка ОСОБА_16 який повідомив, що працює у СТОВ «Дніпро». Вночі 23.05.2016 йому зателефонувала ОСОБА_11 і повідомила, що на території ферми відбуваються якісь події. Оскільки це входить до його посадових обов`язків, виїхав на місце. ОСОБА_11 пояснила, що хтось здійснював крадіжку металу. Скільки було людей і яка саме була машина не казала. Там, де зрізали металевий паркан, це закинута територія. До цих подій навіть не знав, що там був даний паркан. На місці події бачив лише один слід від автомобіля, оскільки пройшов дощ, дорога грунтова, видно добре. Коли поїхали з ОСОБА_11 та ОСОБА_18 по сліду, приїхали до якогось двору, ОСОБА_11 сказала, що це двір батьків ОСОБА_12 . Посвітивши у двір, куди вів слід, побачили причіп.

В цій частині показання свідка суд до уваги не приймає, оскільки судом встановлено, що причіп від автомобіля було знайдено у дворі будинку по вулиці Самовицькій, і дане дворище є безхазяйним.

- показання допитаного в судовому засідання свідка ОСОБА_19 , завідуючого тваринництвом СТОВ «Дніпро», який показав, що про нічні події 23.05.2016 року дізнався зранку, повідомила ОСОБА_14 24.05.2016 був на місці події, приймав участь як понятий коли зважували метал. Відносно учасників крадіжки стало відомо під час допиту у слідчого в смт. Чорнобай.

- показання допитаного в судовому засідання свідка ОСОБА_20 , начальника охорони СТОВ «Дніпро», який показав, що виїхав на місце події на наступний день. Під`їхав до вагової, там зважували метал, який на зберігання залишили на складі господарства. Далі було відтворення подій, як зрізали, як грузили. На місці події бачив свіжі сліди злому металу, витоптані по пшениці сліди автомобіля. Транспортний засіб вільно заїхав на територію, оскільки хлопці самі її охороняли. Зоотехнік повідомляв, що огорожа була частково порушена вже раніше. Особисто розмовляв з усіма обвинуваченими. Спочатку вони вказували, що ОСОБА_17 не причетний до даних подій, в подальшому зізнались, що ОСОБА_13 та ОСОБА_17 вдвох зрізали метал, а потім під`їхав ОСОБА_12 .

Аналізуючи показання свідків, суд прийшов до висновку про те, що своїми показаннями вони тільки підтвердили факт того, що дійсно 23.05.2016 у нічний час було здійснено крадіжку металевих секцій паркану на фермі СТОВ «Дніпро». Проте вказані показання ніяким чином не доводять причетність обвинуваченого ОСОБА_10 до вчиненого кримінального правопорушення, а тому не можуть бути взяті судом до уваги, як доказ його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення. Визнання вини під час досудового розслідування не може бути розцінено судом як належний доказ винності особи.

- протокол огляду місця події від 24.05.2016 та план-схема до даного протоколу (а.с. 93-94), згідно з якими на фермі СТОВ «Дніпро» (МТФ) розташовані сараї для тримання худоби, при цьому ферма не огорожена. Зафіксовано відсутність частини секцій металевого паркану, яким огороджено літній лагер для тримання худоби.

- протокол огляду місця події від 24.05.2016 та план-схема до даного протоколу (а.с. 95-96), згідно з якими місцем огляду являється територія нежилого домоволодіння в с. Ленінське по вулиці Самовицька. В дворі був автомобіль УАЗ, д.н.з. НОМЕР_4 та причіп без номерного знаку. На причепі знаходились металеві решітки, складені одна на одну.

- протокол огляду місця події від 24.05.2016 (а.с. 97-98), згідно з якими місцем огляду являється вагова СТОВ «Дніпро» в с. Ленінське. Проведено зважування автомобіля УАЗ з причепом, та з`ясовано, що вага металевих решіток у причепі становить 520 кг.

- акт інвентаризації № 91 від 24.05.2016 (а.с. 100), складений працівниками СТОВ «Дніпро» про відсутність металевої прутової решітки в огорожі загону по утриманню свиней на СТФ СТОВ «Дніпро».

Надану прокурором довідку СТОВ «Дніпро» № 87 від 24.05.2016 про вартість одного метру металевої решітки огорожі загону по утриманню свиней (а.с. 101) суд до уваги не приймає як неналежний доказ, оскільки для визначення розміру завданої шкоди було проведено судово-товарознавчу експертизу.

- довідкою СТОВ «Дніпро» № 89 від 24.05.2016 (а.с. 102) про те, що територія СТФ СТОВ «Дніпро» в с. Ленінське охороняється фізичною охороною цілодобово.

- довідкою Ленінської сільської ради Чорнобаївського району № 259 від 26.07.2016 (а.с. 103) про те, що будинок АДРЕСА_4 рахується як безхазяйний об`єкт.

- висновок експерта Черкаського НДЕКЦ № 4/937 від 10.06.2016 (а.с. 104-107), з якого вбачається, що утилізаційна вартість металобрухту чорного металу вагою 520 кг станом на 25.05.2016 могла становити 1565,20 грн.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.07.2016 на МТФ СТОВ «Дніпро» (а.с.108-109), що був проведений за участю підозрюваного ОСОБА_8 . Слідчим експериментом доведено, що ОСОБА_8 міг самостійно піднімати зрізані секції металевого паркану.

Інформація, що міститься на речовому доказі DVD-диск (а.с. 111) судом до уваги не приймається як неналежний доказ, оскільки не містить будь-яких відомостей, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Щодо тверджень сторони обвинувачення, а саме представника потерпілого, про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не працювали охоронцями у СТОВ «Дніпро», на підтвердження чого суду надано довідку (а.с. 117), суд такі посилання відхиляє, оскільки наданими наказами СТОВ «Дніпро» про прийом на роботу (а.с. 112-117) підтверджується факт перебування обвинувачених з потерпілим у трудових відносинах, а безпосереднє виконання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обов`язків охоронців підтверджується як показаннями обвинувачених, так і показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За положеннями ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_10 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в якому він обвинувачується.

Частиною 3 ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставини, суд приходить до переконання про недоведеність в діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Відтак, останнього у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України слід зазначити наступне.

Частина третя статті 185 КК України передбачає відповідальність за вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

Сторона обвинувачення, кваліфікуючи дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 саме за ч. 3 ст. 185 КК України, посилається на наявність кваліфікуючої ознаки даного злочину - проникнення у сховище.

У відповідності до п.п. 1-3, 7,8 абз. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом, який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо) . Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія.

Проте в ході судового розгляду не було здобуто достатніх та переконливих доказів, враховуючи показання обвинувачених, свідків та докази, надані прокурором, які б свідчили, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 саме проникли на огороджену металевим парканом територію ферми СТОВ «Дніпро», оскільки в протоколі огляду місця події (а.с. 93) слідчим зазначено, що ферма не огороджена, дану обставину також підтвердили свідки. Крім цього, ОСОБА_8 , виконуючи свої трудові обов`язки охоронця, працюючи саме в зміну 23 травня 2016 року, вже перебував на території ферми.

З урахуванням викладеного та того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд приходить до висновку про відсутність кваліфікуючої ознаки інкримінованого обвинуваченим злочину проникнення на огороджену та охоронювану територію.

Під час судового розгляду за клопотанням прокурора судом надавався час для зміни обвинувачення, проте сторона обвинувачення не скористалася таким правом.

За положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Аналізуючи зазначене та досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд керуючись своїм правом визначеним ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи що це покращує становище обвинувачених та кваліфікує дії останніх за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При цьому суд відхиляє посилання обвинувачених на те, що попередньої змови про вчинення злочину не було, оскільки ними не заперечується наявність попередньої домовленості щодо перевезення металу. ОСОБА_9 , як жителю с. Ленінське, було відомо, що він буде перевезти метал з території ферми, що належить СТОВ «Дніпро». А пояснення останнього щодо відсутності інформації, що здійснюється крадіжка металу, не може бути підставою для ухваленням судом виправдувального вироку відносно нього.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В якості ознак, що характеризують особи обвинувачених суд враховує, що вони на обліку у лікаря-психіатра, під наглядом лікаря-нарколога не перебувають, раніше не судимі, одружені, на утриманні мають по двоє дітей, за місцем проживання характеризуються позитивно.

При цьому суд не бере до уваги характеристики обвинувачених з місця роботи, оскільки вони надані СТОВ «Дніпро», яке є потерпілим по даному кримінальному провадженню, відповідно об`єктивність таких характеристик є сумнівною. Крім цього, всі характеристики однакового змісту, не містять дати видачі та вихідного номеру.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання щодо ОСОБА_8 суд враховує щире каяття обвинуваченого у скоєному.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання винних згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим покарання у виді обмеження волі в межах, наближених до мінімальної межі санкції статті.

Також суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачених від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання останніх можливе без ізоляції від суспільства та буде достатнім для попередження вчинення ними нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 263,88 грн. (по 131,94 грн. з кожного).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по кримінальному провадженню металеві секції паркану вагою 520 кг, передані на зберігання СТОВ «Дніпро» - залишити останньому.
Стягнути з ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 263,88 грн. - по 131,94 грн. з кожного.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1