У Х В А Л А

05 липня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3, розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

вироком Галицького районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року ОСОБА_1 засуджено за частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк дев'ять років.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року цей вирок місцевого суду змінено: виключено з його мотивувальної частини посилання суду на показання свідка ОСОБА_2 У решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року вирок Галицького районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_1 подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали касаційного суду від 13 грудня 2016 року щодо нього. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що при зверненні потерпілої (його дружини) до лікарні було встановлено наявність у неї лише легких і середньої тяжкості тілесних ушкоджень, будь-яких ушкоджень внутрішніх органів у неї виявлено не було. Стверджує про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження його вини у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК. З огляду на зазначене, посилаючись на положення статті 62 Конституції України, а саме, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, просить перекваліфікувати його дії з частини другої статті 121 КК на частину першу статті 122 КК.

Ухвалою судді-доповідача Верховного Суду України від 23 травня 2017 року засудженого ОСОБА_1 повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статей 448 і 449 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків до 25 червня 2017 року.

Зокрема, в ухвалі зазначалось, що всупереч вимогам статті 448 КПК, заява засудженого ОСОБА_1 не містила вказівки на підстави для перегляду судових рішень Верховним Судом України, передбачених статтею 445 КПК, та відповідного обґрунтування цих підстав.

До заяви ОСОБА_1, в порушення вимог статті 449 КПК, не було додано копій вироку Галицького районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року, а додана до заяви копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року не була завірена належним чином, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.

Одночасно в ухвалі судді від 23 травня 2017 року зазначалося про необхідність долучити до заяви копії судових рішень касаційного суду, або постанови Верховного Суду України, в яких було б викладено висновки щодо правильного, на думку заявника, застосування норми права, яка неоднаково застосована судом касаційної інстанції, або копію рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною.

Крім того, засудженого ОСОБА_1 було повідомлено про передбачені статтею 447 КПК строки подання заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України, відповідно до яких заява повинна подаватися протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 КПК, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, якщо ці рішення ухвалені пізніше, або протягом трьох місяців з дня, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Також засудженого ОСОБА_1 було повідомлено про порядок та умови поновлення Верховним Судом України встановленого статтею 447 КПК строку подання заяви.

Заявнику було роз'яснено, що у разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки не буде усунуто в установлений строк, заяву буде йому повернуто.

15, 19 та 26 червня 2017 року на адресу Верховного Суду України надійшли нові заяви від засудженого ОСОБА_1 За змістом цих заяв ОСОБА_1, посилаючись на положення статті 62 Конституції України, вказує на неправильність кваліфікації його дій судами першої та апеляційної інстанцій. Просить розглянути кримінальну справу щодо нього по суті та призначити йому покарання за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців. Також заявник просить розглянути його попередню заяву в зв'язку з тим, що він не має можливості усунути зазначені недоліки.

04 липня 2017 року на адресу Верховного Суду України від засудженого ОСОБА_1 надійшла уточнена заява з доповненнями до неї, доводи якої, фактично аналогічні доводам викладеним заявником у попередніх заявах. Зокрема, у цій заяві ОСОБА_1 зазначає про порушення органами прокуратури, судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального та кримінального процесуального законів. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильну кваліфікацію його дій. Стверджує про фальсифікацію справи щодо нього. Зазначає, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження у період з 25 по 28 лютого 2015 року внаслідок можливого вчинення щодо неї іншого злочину. З огляду на зазначене, наполягає на повному перегляді його справи Верховним Судом України.

Також засуджений ОСОБА_1 додав до заяви завірені належним чином копії вироку Галицького районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року щодо нього та зазначив про неможливість надати копії різних за змістом рішень касаційного суду.

Разом із тим, подання заяви без додержання вимог статей 445, 448 та 449 КПК перешкоджає вирішенню питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Відповідно до статті 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі статтею 445 КПК підставами для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, є:

1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання);

2) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень;

3) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України;

4) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Проте, як убачається зі змісту нових заяв, ОСОБА_1 повторно не визначився з підставою для перегляду судового рішення щодо нього Верховним Судом України, не зазначив конкретну норму права, яка була б неоднаково застосована судом касаційної інстанції в оскаржуваному рішенні в порівнянні з іншим судовим рішенням та не навів відповідного обґрунтування на підтвердження підстави, передбаченої статтею 445 КПК.

Також заявником не було додано до заяви клопотання щодо поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення.

Враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, суд позбавлений можливості самостійно зробити висновок, яку саме норму (норми) КК або КПК за змістом заяв засуджений ОСОБА_1 розцінює як неоднаково (неправильно) застосовану касаційним судом.

Порушення кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність винуватості засудженого у вчиненні злочину або невірна оцінка доказів судами, як підстави для перегляду судових рішень щодо заявника, не можуть бути предметом перегляду Верховного Суду України в порядку глави 33 КПК. Адже вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду Верховним Судом України рішень призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності.

Отже, подана засудженим ОСОБА_1 заява підлягає поверненню заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду, та у строки, визначені статтею 447 КПК.

Перегляд судових рішень Верховним Судом України здійснюється виключно з питань права, для реалізації якого заявнику може бути надано правову допомогу, відповідно до статті 59 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі (про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, частини третьої пункту «с» статті 6 Конвенції 1950 р., практики Верховного Суду України та Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI.

Статтею 17 цього Закону передбачено надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідним територіальним центром.

Для реалізації свого права на звернення до Верховного Суду України засудженому ОСОБА_1 слід звернутися до територіального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

На підставі наведеного та керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и в:

заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3