Дата документу Справа № 324/96/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/766/16
Єдиний унікальний № 324/96/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002018 відносно
ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою процесуального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі процесуальний прокурор вказує, що в ухвалі суду від 17.02.2017 підставою для повернення обвинувального акту прокурору вказано порушення вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, а саме: п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, викладене не конкретно, тобто чітко не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення та інші обставини його вчинення; не зазначено відомості щодо напряму руху автомобіля «Фольксваген-Гольф», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , по проїзній частині вул. К.Маркса, м. Пологи, Запорізької області.

Відповідно до обвинувального акту від 20.01.2017 за обвинуваченням ОСОБА_6 за матеріалами кримінального провадження №0002018, слідчим викладено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 9 червня 2007 року, приблизно о 01:00 годин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Фольксваген-Гольф», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. К. Маркса (на теперішній час вул. Магістральна) м. Пологи Запорізької області (ділянка автодороги Оріхів - Пологи - Кінські Роздори - Андріївка - Нововасилььовка - Бердянськ).

У цей час в районі зупинки громадського транспорту «Гірник» по вул. К. Маркса (на теперішній час вул. Магістральна) м. Пологи пішохід ОСОБА_9 почав перетинати проїзжу частину дороги зліва на право по ходу руху автомобіля.

Під час руху, в районі зупинки громадського транспорту «Гірник», водій ОСОБА_6 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №151 від 09.07.2007 року смерть ОСОБА_9 настала від множинних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнились розвитком шоку. Множинні переломи кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів явились небезпечними для життя, тобто мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Згідно з висновком комплексної судової медико-автотехнічної експертизи №56/16;7287/16-52 від 27.05.2016 автомобіль «Фольксваген -Гольф» контактував з пішоходом ОСОБА_11 рухаючись на значній травматично небезпечній швидкості, яка явно перевищувала 60 км./год., і враховуючи повну травматичну ампутацію правої гомілки на рівні верхньої третини, могла становити сто і більше кілометрів на годину, що не перевищує максимально можливої швидкості руху даного автомобіля.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км./год».
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно висновків судової автотехнічної експертизи № 8841X16-52 від 28.09.2016 року, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Так, в обвинувальному акті відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до вимог КПК України, спочатку викладені фактичні обставини кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування, а потім чітко і конкретно сформульовано обвинувачення, що інкримінується ОСОБА_6 , в якому викладені обставини, що, на думку сторони обвинувачення, свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму її вини, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Слід зазначити зміст формулювання обвинувачення є виключно суб`єктивним баченням прокурора та слідчого, а суд не вправі зобов`язати орган досудового розслідування викласти обвинувачення в тій чи іншій редакції.

Лише під час розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, суд, згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, повинен у мотивувальній частині вироку викласти, формулювання обвинувачення, яке було визнано доведеним судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів зібраних під час здійснення досудового розслідування.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пунктом 2 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, вважаю, що необхідно застосувати дію ст.ст.7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню до суду першої інстанції, у зв`язку із призначенням його нового розгляду, що відповідає положенням ст. 415 КПК України.

Ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 17.02.2017, якою прокурору для усунення недоліків повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002018 від 28.12.2013 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України - скасувати, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002018 від 28.12.2013 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України повернути до Пологівського районного суду Запорізької області для розгляду по суті зі стадії підготовчого провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002018 від 28.12.2013 року, повернуто прокурору, яку такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Згідно зі змістом судового рішення, 20.01.2017 року з Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури до Пологівського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт від 20.01.2017 року, затверджений прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002018 від 28.12.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, викладене не конкретно, а саме: чітко не зазначене місце вчинення кримінального правопорушення та інші обставини його вчинення.

Так, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 09.06.2007 року приблизно о 01год.00хв., керуючи автомобілем «Фольксваген-Гольф», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул.К.Маркса (на теперішній час вул.Магістральна) м. Пологи Запорізької області (ділянка автодороги Оріхів-Пологи-Кінські Роздори-Андріївка-Нововасильовка-Берданськ). У цей час в районі зупинки громадського транспорту «Гірник» по вул. К. Маркса (на теперішній час вул. Магістральна) м. Пологи пішохід ОСОБА_11 почав перетинати проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху автомобіля.

При цьому, у формулюванні обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті, взагалі не зазначені відомості щодо напрямку руху автомобіля «Фольксваген-Гольф», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , по проїзній частині вул. К.Маркса (на теперішній час вул. Магістральна) м. Пологи Запорізької області.

З огляду на викладене, із формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, не можливо визначити напрямок руху вказаного автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 перед здійсненням наїзду на пішохода. А також не можливо визначити напрямок руху пішохода ОСОБА_11 перед здійсненням наїзду на нього, оскільки напрямок його руху у формулюванні обвинувачення вказаний в залежності від напрямку руху автомобіля, що здійснив на нього наїзд, відомості щодо якого відсутні, а саме: «почав перетинати проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху автомобіля». Також не зазначено, чи переходив пішохід ОСОБА_11 проїзну частину по пішохідному переходу, чи в непристосованому для цього місці.

Таким чином, у формулюванні обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті, не зазначені суттєві обставини вчинення кримінального правопорушення, які входять до об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Далі у формулюванні обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті, зазначено, що під час руху, в районі зупинки громадського транспорту «Гірник», водій ОСОБА_6 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

При цьому, із вказаного формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, не можливо визначити конкретне місце здійснення наїзду автомобіля на пішохода, а саме: відбулося воно на проїзній частині чи за її межами, а якщо воно відбулося в межах проїзної частини, то на якій смузі руху: на смузі руху автомобіля, що здійснив наїзд на пішохода чи на зустрічний смузі руху, а можливо наїзд відбувся посередині проїзної частини (на дорожній розмітці, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків).

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Згідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має, зокрема міститься виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Колегія суддів вважає, що всі доводи районного суду по яким обвинувальний акт був направлений прокурору є обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що як вбачається з обвинувального акту, у ньому вказано про те, що обвинувачений ОСОБА_6 порушив п.п. 12.4 ПДР, про те, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год. Між тим, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, зовсім не вказана швидкість з якою рухався обвинувачений на транспортному засобі. Відсутність швидкості, з якою рухався обвинувачений, тобто обов`язкового елементу складу інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення порушує право останнього на захист.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 291 КПК України, не передбачає посилання на докази, які вказані в цьому обвинувальному акті, що є порушенням вимог кримінально процесуального закону України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу процесуального прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: