Справа № 344/2995/15-к
Провадження № 11-кп/779/388/2016
Категорія ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Суддя-доповідач ОСОБА_4
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі

головуючого судді : ОСОБА_5

суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

з участю секретаря с/з ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_10 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_11 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

представника потерпілої ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_11 , обвинуваченої у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.396, ч.1 ст.310 КК України, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на вирок Івано-Франківського міського суду від 17 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , неодружений, працює, освіта вища, українець, громадянин України, раніше не судимий, -

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України позбавлення волі на строк п`ятнадцять років;

- за п.13 ч.2 ст.115 КК України довічне позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України визначено ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з часу фактичного затримання 12 листопада 2014 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_10 залишено без змін.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та жителька АДРЕСА_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , освіта вища, не працює, не одружена, українка, Громадянка України, раніше не судима, -

визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.396, ч.1 ст.310 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч.1 ст.396 КК України позбавлення волі на строк три роки;

- за ч.1 ст.310 КК України обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 70 КК України визначено ОСОБА_11 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - позбавлення волі на строк три роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід домашній арешт ОСОБА_11 залишено без змін.

Цивільний позов ОСОБА_16 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_10 у користь ОСОБА_16 7157,90 грн. (сім тисяч сто п`ятдесят сім гривень дев`яносто копійок) на відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн. (п`ятсот тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_17 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_10 у користь ОСОБА_17 11243,90 грн. (одинадцять тисяч двісті сорок три гривні дев`яносто копійок) на відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн. (п`ятсот тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди. У решті позову - відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_19 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_10 у користь ОСОБА_19 , 500 000 грн. (п`ятсот тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди. У решті позову - відмовлено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави 5100,48 грн. процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз: №10/527 від 13.02.2015 887,04 грн. №10/528 від 13.02.2015 1108,80 грн. №10/529 від 16.02.2015 1330,56 грн. №10/530 від 11.02.2015 1774,08 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави 687,96 грн. процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз: №269-Д від 25.11.2014 - 294,84 грн., №617 від 01.10.2014 393,12 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 в дохід держави 2828,24 грн. процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз: №09/12 1390 від 03.12.2014 - 368,94 грн. №09/12-1372 від 19.11.2014 - 368,94 грн. №09/12-1373 від 21.11.2014 368,94 грн. №09/12-1371 від 08.12.2014 491,92 грн. №264-Д від 18.11.2014 614,9 грн. №263-Д від 20.11.2014 614,9 грн.

Речові докази згідно постанови від 17.02.2015 (т.4 а.с.196): DVD-R диск із вмістом аудіо запису розтаємного протоколу проведення НСРД, CD-R диск із вмістом роздруківок телефонних з`єднань, 2 DVD-R диски із вмістом відеозапису огляду місця події від 12.11.2014, допиту підозрюваного ОСОБА_10 , протоколів проведення слідчих експериментів з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 постановлено зберігати при матеріалах справи; інші вказані в постанові речові докази постановлено знищити.

Як встановлено судом першої інстанції, 07 вересня 2014 року близько 18 год. ОСОБА_10 зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_20 на вул. Грушевського в м. Івано-Франківську з метою вживання спиртного. Придбавши разом пляшку горілки ємкістю 1 літр, направились до місця проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , де розпивали придбаний алкоголь.

Того ж дня, близько 20 год. до ОСОБА_10 прийшла його дівчина ОСОБА_11 та приєдналась до розпиття спиртного. Під час спільного вживання алкоголю у великих кількостях ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вирішив позбавити життя ОСОБА_20 , тобто умисно вбити.

З метою реалізації свого злочинного наміру та подальшого полегшення приховування слідів скоєння злочину, ОСОБА_10 під приводом розмови віч-на-віч заманив ОСОБА_20 до ванної кімнати.

Знаходячись в приміщенні ванної кімнати зазначеного стоматологічного кабінету, близько 24 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, схопив ножиці, які лежали на пральній машинці, та знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_20 , діючи умисно, наніс йому один цілеспрямований удар лезами ножиців у ліве око, від якого ОСОБА_20 впав на підлогу, однак продовжував подавати ознаки життя. Після чого ОСОБА_10 , маючи на меті покінчити із життям потерпілого, чим довести до кінця свій злочинний намір, наніс ОСОБА_20 ще один удар ножицями у праве око, спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких той помер на місці, тобто умисно вбив його.

Переконавшись, що ОСОБА_20 мертвий, ОСОБА_10 залишив його тіло у ванній кімнаті, а сам повернувся до приміщення кухні, де разом із ОСОБА_11 продовжив розпиття спиртного.

08 вересня 2014 року о 02 год. 39 хв. ОСОБА_10 з метою відвернення від себе підозри у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_20 , взяв його мобільний телефон, вийшов на вулицю, із свого мобільного телефону зателефонував на номер ОСОБА_20 та підняв слухавку на нетривалий час, після чого викинув мобільний телефон потерпілого у смітник.

Вчинивши умисне вбивство ОСОБА_20 , ОСОБА_10 вирішив приховати сліди злочину, а саме розчленувати труп потерпілого, щоб в подальшому непомітно винести частини тіла та сховати їх у непримітному місці. З цією метою, ОСОБА_10 08.09.2014 на протязі першої половини дня у приміщенні ванної кімнати за допомогою кухонного ножа розчленував тіло ОСОБА_20 та в подальшому зніс їх у підвал свого помешкання, де для притуплення трупного запаху присипав їх сіллю. Того ж дня у вечірній час ОСОБА_10 за допомогою ОСОБА_11 помили приміщення ванної кімнати від слідів крові.

09 вересня 2014 року близько 02 год. ОСОБА_10 з метою приховання слідів злочину та уникнення кримінальної відповідальності за допомогою ОСОБА_11 на металевому візку вивезли частини тіла ОСОБА_20 та приховали їх поряд із недобудовою у дворі будинку АДРЕСА_5 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 500, ОСОБА_20 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа, яка утворилась від дії гострого колюче - ріжучого предмета, якими могли бути і бранші ножниць, різаних ран шиї, плечових, кульшових та колінних суглобів, грудної клітки, живота, промежини, які утворились внаслідок відчленування голови, кінцівок, зовнішніх статевих органів, розрізу грудної клітки та передньої черевної стінки.

Окрім цього, 04.10.2014 близько 14 год. ОСОБА_10 разом із своїми знайомими ОСОБА_21 та ОСОБА_22 розпивали спиртні напої у центральній частині м. Івано-Франківська. Того ж дня близько 15 год. 10 хв. до ОСОБА_10 зателефонував його товариш ОСОБА_23 та запропонував прийти в гості до їх спільного знайомого ОСОБА_24 .

В подальшому ОСОБА_10 разом із ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_24 у квартирі останнього, що за адресою: АДРЕСА_6 продовжили розпивати спиртне.

Після вживання спиртного ОСОБА_24 попросив вказаних осіб покинути його помешкання. Вийшовши із квартири ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 направились за місцем свого проживання, а ОСОБА_10 запросив ОСОБА_23 до себе у підвальне приміщення, яке розташоване у тому ж будинку, де вони удвох продовжили розпиття алкоголю.

У подальшому, приблизно о 18 год. 30 хв. до них прийшла ОСОБА_11 та приєдналась до вживання спиртного. В ході розпиття алкоголю між ОСОБА_23 та ОСОБА_10 розпочалась бійка, під час якої останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вирішив позбавити життя ОСОБА_23 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства ОСОБА_23 , 04.10.2014року близько 19 год. ОСОБА_10 , перебуваючи у підвальному приміщенні у будинку АДРЕСА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство ОСОБА_20 , схопив у руку кухонний ніж, який лежав на тумбочці, та діючи умисно, наніс ним ОСОБА_23 один цілеспрямований удар у праве око, в результаті якого ОСОБА_23 впав на підлогу. Після цього ОСОБА_10 витягнувши ніж із ока потерпілого та взяв у руку молоток та, маючи на меті остаточно покінчити із життям потерпілого, наніс йому серію ударів ним по голові, в результаті яких спричинив ОСОБА_23 тілесні ушкодження, від яких той помер на місці, тобто убив його.

Вдруге вчинивши умисне вбивство, ОСОБА_10 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, вирішив аналогічно приховати сліди злочину, а саме розчленувати труп ОСОБА_23 , щоб в подальшому непомітно винести частини тіла та сховати поряд із вказаною недобудовою, що по вул. Вовчинецькій у м. Івано-Франківську.

З цією метою, 06.10.2014 близько 11 год. ОСОБА_10 , спустившись до підвалу, де знаходилось тіло ОСОБА_23 , за допомогою ножа розчленував тіло останнього. Розчленовані частини тіла упакував в окремі поліетиленові пакети та мішок. У нічний час, а саме 07.10.2014 близько 03 год. ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 на металевому візку вивезли ці частини тіла та приховали їх поряд із недобудовою у дворі будинку АДРЕСА_5 , поряд із розчленованими частинами тіла ОСОБА_20 , які були заховані попередньо.

Повернувшись у вказане підвальне приміщення, з метою укриття слідів злочину ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_11 від слідів крові промили його миючими засобами.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 499, ОСОБА_23 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з проникаючою колото-різаною раною в ділянці правого ока, яка проходила через задню стінку правої очниці, праве крило клиновидної кістки та турецьке сідло справа, з руйнуванням головного мозку по ходу ранового каналу, із забійною раною в лівій скроневій ділянці, уламковими переломами лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа та крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку; 2 різаних,1 колото-різаної та 4 забійних рани лобно тьмяно - вискової ділянки зліва; 2 колото-різаних та 6 забійних ран в ділянці правого ока; травми носа з переломами кісток спинки носа, 1 різаної та 2 забійних ран м`яких тканин носа; різаних ран в ділянці шиї, плечових суглобах, кульшових суглобів, живота, промежини.

Що стосується ОСОБА_11 то як встановлено судом першої інстанції, інкриміновані їй злочини , було вчинено за наступних обставин.

Так, 07 вересня 2014 року близько 20 год. ОСОБА_11 прийшла в гості до свого хлопця ОСОБА_10 у його помешкання, що по АДРЕСА_1 де останній розпивав спиртні напої разом із своїм знайомим ОСОБА_20 та приєдналась до вживання алкоголю.

У подальшому, будучи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_11 заснула. Через деякий час почувши шум та прокинувшись, вона зрозуміла, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_20 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 наказав останньому пройти із ним у приміщення ванної кімнати для розмови.

Близько 24.00 год. ОСОБА_11 підійшла до ванної кімнати та побачила, що на підлозі лежить ОСОБА_20 без ознак життя із ножицями в правому оці. ОСОБА_11 , перелякавшись від побаченого, запитала у ОСОБА_10 , що він накоїв, на що той відповів, що все гаразд та їм необхідно продовжити вживання спиртного. Випивши ще алкоголю, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заснули, а тіло ОСОБА_20 залишилось на підлозі ванної кімнати.

Прокинувшись 08.09.2014, ОСОБА_11 направилась на замісну терапію. Того ж дня, близько 18 год. ОСОБА_11 повернулась до помешкання ОСОБА_10 , однак тіла ОСОБА_20 у ванній кімнаті вже не було. Запитавши у ОСОБА_10 де тіло, той відповів, що у підвалі у розчленованому стані.

В подальшому ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 скоїв умисне вбивство, тобто особливо тяжкий злочин, допомогла ОСОБА_10 знищити сліди злочину, а саме прибрати приміщення ванної кімнати від слідів крові потерпілого.

09 вересня 2014 року ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_11 та попросив її принести з дому металевий візок для транспортування частин тіла ОСОБА_20 у непримітне місце для приховання. Того ж дня у вечірній час ОСОБА_11 прийшла до помешкання ОСОБА_10 із металевим візком, про що було домовлено попередньо.

10 вересня 2014 року близько 02 год. ОСОБА_11 , розуміючи, що вчиняє активні дії по приховуванню особливо тяжкого злочину, разом із ОСОБА_10 спустилась до підвального приміщення, де побачила запаковані частини тіла ОСОБА_20 , які вони з ОСОБА_10 винесли на вулицю та за допомогою згаданого візка транспортували до закинутої недобудови, що у дворі будинку АДРЕСА_5 , де їх приховали.

Повернувшись до помешкання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з метою остаточного приховання слідів кримінального правопорушення, допомогла ОСОБА_10 прибрати підлогу у підвальному приміщенні від слідів крові.

Крім цього, 04.10.2014 близько 17 год. ОСОБА_11 прийшла у помешкання свого хлопця ОСОБА_10 , а саме у підвальне приміщення, де він разом із своїм знайомим ОСОБА_23 розпивав спиртне та приєдналась до них.

Під час розпиття спиртного, між ОСОБА_10 та ОСОБА_23 розпочалась бійка, в ході якої ОСОБА_10 схопив у руку ніж, який лежав на тумбочці, та спричинив ОСОБА_23 один цілеспрямований удар ножем у праве око, в результаті якого ОСОБА_23 впав на підлогу. Побачивши це, ОСОБА_11 вибігла із підвального приміщення в загальний коридор, звідки чула звуки ударів. Через кілька хвилин у загальний коридор вийшов ОСОБА_10 . ОСОБА_11 зрозуміла, що він вчинив вбивство ОСОБА_23

07 жовтня 2014 року близько 03 год. ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 скоїв умисне вбивство, тобто особливо тяжкий злочин, разом із ОСОБА_10 спустились у підвальне приміщення, де на той час уже були розчленовані та упаковані частини тіла ОСОБА_23 . ОСОБА_11 та ОСОБА_10 винесли пакунки із частинами тіла потерпілого на вулицю та транспортували їх до недобудови, що у дворі будинку АДРЕСА_5 , де приховали поряд із розчленованими частинами тіла ОСОБА_20 , які були заховані попередньо.

Повернувшись до помешкання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з метою остаточного приховування слідів кримінального правопорушення, допомогла ОСОБА_10 прибрати підлогу у підвальному приміщенні від слідів крові.

Крім того, 12 листопада 2014 року під час проведення санкціонованого обшуку помешкання ОСОБА_11 , по АДРЕСА_3 , у приміщенні кімнати, де мешкає остання, було виявлено та вилучено 11 (одинадцять) рослин в землі, які проростали в полімерних ємкостях та які відповідно до висновку експерта № 09/12-1371 від 08.12.2014, є нарковмісними рослинами роду Коноплі (Cannabis). Вказані нарковмісні рослини ОСОБА_11 вирощувала за місцем проживання для власного вживання, без мети збуту.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_11 ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи в цілому фактичні обставини кримінальної справи, правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 та доведеність її вини в інкримінованих злочинах, вказує на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінальних правопорушень з урахуванням особи винної та обставин, що пом`якшують покарання. Захисник вважає, що судом першої інстанції, не повністю враховано, що сукупність наявних пом`якшуючих обставин таких як, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених правопорушень, передбачених ч.1 ст.396, ч.1 ст. 310 КК України, а також дані про особу ОСОБА_11 , зокрема перше притягнення до кримінальної відповідальності, позитивна характеристика за місцем проживання, критичне ставлення до вчинених правопорушень, є достатніми підставами для призначення більш м`якого покарання ніж передбачено максимальною санкцією ч.1 ст. 396 КК України. Крім того, захисник зазначає, що злочин передбачений ч.1 ст.396 КК України було вчинено ОСОБА_11 під впливом погрози.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_11 ОСОБА_15 просив змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_11 покарання та призначити їй більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_11 , та її захисник ОСОБА_14 аналогічно вказують на суворість призначеного судом покарання ОСОБА_11 , та погоджуються з рядом перелічених судом пом`якшуючих обставин. Однак вважають, що суд не в повній мірі врахував, характеристику особи підсудної, її ставлення до вчинених злочинів та причини вчинення кримінальних правопорушень. Зокрема, те, що ОСОБА_11 неодноразово пояснювала, що була залякана діями ОСОБА_10 , боялась за своє життя, та життя своїх рідних. А тому, лише під загрозою вбивства, не повідомила правоохоронні органи про вчинення ОСОБА_10 злочинів. Вказаний факт в засіданні суду першої інстанції підтверджували свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_11 та її захисник ОСОБА_14 вважають, що суд першої інстанції, безпідставно при призначенні покарання не застосував положення ст. 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням). У зв`язку з цим, оскаржуваний вирок в частині призначення ОСОБА_11 покарання просили змінити, та призначити ОСОБА_11 більш м`яке покарання із застосування ст. 75 КК України.

Захисник ОСОБА_10 ОСОБА_13 в апеляційній скарзі на вирок Івано-Франківського міського суду від 17 червня 2016 року посилається на його незаконність, необґрунтованість, невмотивованість та суперечність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, вказує на те, що ніхто із допитаних в судовому засіданні свідків та потерпілих не був безпосереднім очевидцем вчинення вбивств ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , а отже їх покази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_10 .

Суд безпідставно не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 лише з огляду на родинні зв`язки з ОСОБА_10 , що на думку захисту є протиправним, адже в такому випадку слід критично ставитись і до показань свідка ОСОБА_29 , яка є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_30 .

Захисник ОСОБА_10 вважає, що вирок грунтується виключно на показах ОСОБА_11 , яка не заперечувала факту неприязні до ОСОБА_10 , а спричинення нею ОСОБА_10 ножових поранень у життєво важливі ділянки тіла, спроби пошуку пособників для його вбивства дискредитують покази ОСОБА_11 щодо обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до ст.91 КПК України та позбавляють можливості суд сприймати їх як об`єктивну істину. На думку захисника, у ОСОБА_11 були всі підстави оговорити ОСОБА_10 , перекладаючи на нього вину, за вчинене, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також захисник вказує, що всі твердження у вироку щодо вчинення ОСОБА_10 двох умисних вбивств, ґрунтуються на припущеннях, оскільки судом не встановлено мотив вчинення злочинів, не перевірено правдивість наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_10 , не з`ясовано наявність розбіжностей в поясненнях ОСОБА_11 , а також не спростовано твердження ОСОБА_10 про те, що його письмові зізнання на досудовому слідстві були надані під впливом обставин, на які він посилався, а саме з метою захистити ОСОБА_11 . Захисник вважає, що суд в порушення вимог ч.4 ст. 95 КПК України фактично прийняв свідчення обвинуваченого надані на досудовому слідстві, а саме його скаргу, подану на ім`я прокурора, відомості, які він повідомляв органу досудового розслідування, а також свідчення, надані під час проведення слідчого експерименту.

Враховуючи викладене, захисник ОСОБА_13 просила оскаржуваний вирок щодо засудження ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ст.284 КПК України.

Захисник ОСОБА_10 ОСОБА_12 в апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуваний вирок постановлений з порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти: про місце проживання ОСОБА_10 в стоматологічному кабінеті, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, що таке приміщення облаштоване для житла; не надано жодних доказів існування конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , навпаки свідок ОСОБА_31 вказав, що ОСОБА_10 покинув компанію осіб з якими розпивав алкогольні напої, оскільки, ОСОБА_11 вела себе агресивно; не узгоджуються між собою показання ОСОБА_10 про завдані тілесні ушкодження потерпілому та висновком судово - медичної експертизи в якій вказано, що смерть потерпілого настала внаслідок черепно-мозкової травми внаслідок проколу двох очних яблук; ні стороною обвинувачення, ні судом не спростовані покази ОСОБА_10 про те, що коли він дізнався від ОСОБА_11 , що ОСОБА_20 пішов додому, він зателефонував йому на мобільний телефон, і переконавшись в тому, що хтось підняв слухавку, на декілька секунд, він вирішив, що ОСОБА_20 вдома спить та не бажає спілкуватись.

Також захисник ОСОБА_12 вказує, що висновками молекулярно-генетичної експертизи №10/529 від 16.02.2015 року та № 10/530 від 11.02.2015 року походження слідів крові людини у трьох зішкрібах вилучених під час обшуку з лівої стінки душової кабіни та наданих на дослідження, не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_20 та ОСОБА_23 . На думку захисника дана обставина спростовує факт розчленування тіла ОСОБА_20 в приміщенні санвузла.

Даними зняття інформації з телекомунікаційних засобів, а саме розмови по мобільному телефону між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується факт підшукування місця приховання трупа саме ОСОБА_11 , що спростовує твердження суду про те, що тіло ОСОБА_20 було приховано 09.09.2014 року.

Що стосується смерті ОСОБА_23 , то показання які надані ОСОБА_10 на слідчому експерименті, зокрема щодо кількості нанесених ударів, не узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №499 від 13.11.2014 року.

Також, ОСОБА_12 вказує, що висновки ряду експертиз, на які суд посилається у вироку підтверджують смерть потерпілих, однак жодним чином не доводять вину саме ОСОБА_10 у вчиненні двох умисних вбивств; жоден із допитаних свідків не підтвердив мотив вчинення злочину ревність, адже всі свідки підтвердили той факт, що між ОСОБА_10 та потерпілими ніколи не було конфліктів, і при вживанні алкогольних напоїв, чи в тверезому стані, ОСОБА_10 ніколи не проявляв агресії; також в судовому засіданні не встановлено знарядь вчинення злочину, оскільки висновками криміналістичних експертиз вказано про ймовірність того, що ніж з білою ручкою може бути знаряддям вбивства ОСОБА_23 , а ножиць, якими нанесено удари останньому не віднайдено.

У зв`язку з викладеним та недоведеністю вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, захисник ОСОБА_12 , просила скасувати оскаржуваний вирок в частині обвинувачення ОСОБА_10 за ч.1 ст.115, п.13, ч.2 ст.115 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 посилається на істотне порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Зокрема, ОСОБА_10 вказує на суперечність показань наданих ОСОБА_11 про знаряддя вчинення злочину (медичні ножниці та звичайні ножниці, які використовувались ним для підстригання бороди) та показань, що містяться у власноруч зроблених письмових заявах, з яких вбачається, що ОСОБА_11 була особисто присутньою під час вбивства ОСОБА_20 ; судом проігноровано факт його звернення до прокурора області з проханням перекваліфікувати його дії, однак ні слідчий, ні прокурор жодним чином не відреагували на вказані звернення; також вважає, що його пояснення в судовому засіданні доповнені словами, яких він не говорив, а саме в тій частині, що стосується показування підвалу матері ОСОБА_23 ; та показань потерпілої ОСОБА_16 .. Оскільки ОСОБА_16 стверджувала, що позитивно відносилася до товаришування її сина з ОСОБА_10 , натомість у вироку пояснення вказано з точністю до навпаки.

Також ОСОБА_10 вказує, що суд належним чином не дослідив докази та не співставив їх між собою, а саме, те, що кімната де знаходиться санвузол малих розмірів, що унеможливлює розчленування тіла потерпілих; при експертному дослідженні повітря не брались чашками Петрі на трупні носії; судом не усунуто розбіжності в його показах та показах ОСОБА_11 ; не відображено достовірно покази ОСОБА_24 , ОСОБА_32 та ОСОБА_27 .

На думку ОСОБА_10 , недоречним є посилання у вироку на довільне трактування експерта в описовій частині висновку про роздвоєння особистості, оскільки така експертиза не проводилась.

Судом не взято до уваги, дивну поведінку свідка ОСОБА_33 під час допиту в суді, та те, що перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_11 проживала разом із ОСОБА_34 . Крім того, ОСОБА_11 неодноразово намагалася здійснити переоформлення, з метою заволодіння, приміщення стоматкабінету, яке суд неправомірно вважав місцем проживання ОСОБА_10 .

Враховуючи всі наявні протиріччя доказів у кримінальному провадженні, суд на переконання ОСОБА_10 виніс необґрунтоване та невмотивоване рішення. У зв`язку з цим оскаржуваний вирок щодо нього, ОСОБА_10 просив скасувати та ухвалити новий, яким виправдати його за усіма статтями пред`явленого обвинувачення.

Додатково до апеляційної скарги, ОСОБА_10 заявив клопотання про повторне дослідження доказів та обставин викладених в апеляційній скарзі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_10 доводи своєї апеляційної скарги підтримав та просив про її задоволення.

ОСОБА_11 та її захисники доводи своїх апеляційних скарг підтримали, та просили про їх задоволення. Водночас доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 заперечували.

Прокурор доводи апеляційних скарг обвинувачених, та їх захисників заперечив, вирок суду першої інстанції вважає, законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, пояснення обвинувачених та їх захисників, доводи потерпілих та їх представника, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з показань наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_35 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_36 , ОСОБА_11 , щодо обставин, які передували вчиненню ОСОБА_10 двох умисних вбивств; ряду проведених експертиз, зокрема: судово-медичної експертизи №500 від 12.11.2014- 13.01.2015 року, судово медико-криміналістичної експертизи №240 від 12.12.2014 року, висновку судово-медичної імунологічної експертизи №1012 від 14-18.11.2014 року, судово-токсикологічної, висновку експерта № 1359 від 17.11.-12.12.2014 року, судово-медичної експертизи №499 від 13.11.2014 -13.012015 року, висновку експерта №239 від 09.12.2014 року, висновку судово-медичної імунологічної експертизи №1013 від 14-18.11.2014 року, висновку експерта №1358 від 17.11.-12.12.2014 року, висновку експертизи №13 від 02.-04.02.2015 року, висновку експертизи №14 від 26-31.01.2015 року, висновку експертизи №14 від 26.-31.01.2015 року, висновку експерта № 1017 від 13.11.2014 року, висновку експерта №183 від 20.11.-05.12.2014 року, висновку експерта № 182 від 18.-28.11.2014 року; протоколів огляду місця події (трупів в морзі) від 12.11.2014 року, 13.11.2014 року, протоколів обшуку; на підставі проведеного слідчого експерименту із застосуванням відеофіксації слідчої дії із обвинуваченим ОСОБА_10 ; визнання вини ОСОБА_11 щодо обставин розчленування ОСОБА_10 двох тіл вбитих, суд першої інстанції оцінюючи кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також враховуючи всю сукупність доказів та їх взаємозв`язок, прийшов до обґрунтованого висновку щодо обставин вчинення ОСОБА_10 умисних вбивств, а відтак і про доведеність вини як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_11 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_10 та його захисників, то колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_10 , та його захисники заяви ряд клопотань про повторне дослідження доказів, а саме: повторний допит обвинувачених та прослуховування аудіо записів показань свідків, дослідження фонограм розмов обвинувачених, дослідження висновків експертиз. Однак, жодним чином такі клопотання не були обґрунтовані, оскільки вони в достатньому обсязі досліджувалися судом першої інстанції, їм надана відповідна юридична оцінка і їх повторне дослідження жодним чином не змінює чи спростовує висновки суду першої інстанції. З цих же причин, не ставлять під сумнів доведеність вини ОСОБА_10 твердження, про невідповідність окремих його визнавальних пояснень об`єктивним даним про кількість і характер нанесених ударів та наявних переліків тілесних ушкоджень. Цим розбіжностям дана оцінка судом як таким, що виникли об`єктивно, через сильне алкогольне сп`яніння винного під час вчинення вбивства. Колегія суддів вважає, що такі розбіжності не є суттєвими та не спростовують обставин механізму заподіяння потерпілим смерті.

Крім цього, апеляційний суд вважає безпідставним заперечення апелянтами висновку суду першої інстанції про мотив вчинених злочинів, оскільки такий встановлений внаслідок детального аналізу всіх доказів, які досліджувалися в суді. Аналіз встановлених фактів вказує на те, що основним мотивом позбавити життя потерпілих були раптові неприязні відносини, які виникли на грунті тривалого надмірного вживання алкоголю. При цьому, суд вказав на те, що доказів про прояв ревнощів як мотиву вбивства з боку ОСОБА_10 не здобуто.

Що стосується заперечень про свою причетність до вчинення злочинів обвинувачений ОСОБА_10 вказував, що оговорив себе, з метою захисту ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності, і тому взяв вину на себе.

Однак суд, першої інстанції обґрунтовано визнав його показання способом захисту і колегія суддів вважає такі висновки правильними. Будь яких доказів які б спростовували добровільність наданих ОСОБА_10 повідомлень та показань про обставини вчинення ним інкримінованих злочинів, матеріали справи не містять, а судом першої інстанції не встановлено. Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

В процесі апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 не вказав жодних аргументів та не навів додаткових пояснень з приводу обґрунтувань своєї апеляції та апеляцій своїх захисників.

Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції ОСОБА_11 свою вину у вчинених злочинах визнала повністю та щиро розкаялася. В засіданні апеляційного суду вказаний факт ОСОБА_11 підтвердила, наголосила на тому, що дійсно щиро розкаюється, та просила суд змінити їй міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, які їй інкримінуються, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 , та її захисниками не оскаржуються, то вирок суду, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується посилання обвинуваченої та її захисників на врахування судом всіх обставин, що пом`якшують покарання, однак при цьому призначення максимального терміну покарання визначеного санкцією статті, то колегія суддів вважає за необхідним зазначити.

Відповідно до змісту ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_11 врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка не працевлаштована, раніше не судима, за зареєстрованим місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку в ОПНЛ №3 не перебуває, однак перебуває на диспансерному обліку в ОНД, і згідно висновку судово-психіатричного експерта психічними розладами не страждає і не страждала на час вчинення інкримінованих їй дій.

Судом першої інстанції поряд з обставинами, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та встановленню істини у справі, щире каяття, враховано надзвичайно тяжкі наслідки та суспільний резонанс злочинів, які були вчинені з виключним цинізмом.

Доводи ОСОБА_11 та її захисників, про те, що суд визнавши її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, не застосував до неї ст. 69 КК України є безпідставними, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України це є однією обставиною, що пом`якшує покарання, а для застосування положень ст. 69 КК України потрібно декілька обставин, які пом`якшують покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі відповідає характеру і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідає інтересам суспільства, не порушує права, свободи і інтереси сторін та інших осіб, є обґрунтованим, необхідним, достатнім та адекватним для виправлення обвинуваченої ОСОБА_11 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційних скарг, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування чи змін відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги ОСОБА_11 , та її захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги ОСОБА_10 , та його захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.115, п.13.ч.2 ст. 115 КК України, та щодо ОСОБА_11 , обвинуваченої у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст.396, ч.1 ст. 310 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6
ОСОБА_7