Справа № 744/199/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/688/2017
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, студента Полтавського університету економіки і торгівлі, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 3 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на юридичну допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1320 грн. 60 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 16 жовтня 2016 року о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «Daewoo T 13110», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою від села Залізний Міст в напрямку села Галаганівка Семенівського району Чернігівської області, приблизно в районі електроопори 204, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини, де транспортний засіб перекинувся, а пасажир ОСОБА_11 отримав комплекс тілесних ушкоджень: розриви печінки та розрив черевної аорти, садна на обличчі (лобна ділянка справа з переходом у виличну ділянку, лобна зліва, під лівим оком, в ділянці перенісся) та тильних поверхнях 3, 4-го пальців правої кисті в ділянках проксимальних фаланг, на поверхні 2-го пальця лівої кисті середньої фаланги; на зовнішній поверхні лівого стегна, на зовнішній поверхні лівої гомілки, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній поверхні правої гомілки у ділянці гомілково-ступеневого суглобу, на лівому боці на 7 см вище крила клубової кістки, в м`яких тканинах черевної стінки масивний крововилив в проекції, від яких помер на місці події.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1 Правил дорожнього руху України, що є безпосередньою причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди та перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік, мотивуючи тим, що саме таке покарання змусить обвинуваченого спокутувати в повній мірі свою вину перед матір`ю загиблого товариша.

Звертає увагу на дані щодо особи винного, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, вперше вчинив необережний злочин, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відшкодував потерпілій матеріальну шкоду, повністю і беззастережно визнав цивільний позов в частині моральної шкоди на досить значну суму, що свідчить про його щире каяття. Просить врахувати, що сам обвинувачений в досить молодому віці страждає тяжкими захворюваннями, що зводить нанівець його суспільну небезпечність і необхідність ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції скасувати за м`якістю призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що застосовуючи положення ст. 69 КК України, поза увагою суду залишилися ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також факт перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення покарання» є підставою для призначення більш суворого покарання.

Належним чином судом не враховані наслідки, що настали від дій обвинуваченого, а саме смерть потерпілого ОСОБА_11 , що вказує на наявність підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим через його м`якість.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та заперечували проти аргументів сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_8 , який просив про посилення покарання і заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, які призвели до загибелі пасажира потерпілого ОСОБА_11 , відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним під час судового засідання доказам і в апеляційних скаргах не оспорюються, у зв`язку з чим колегією суддів не переглядаються.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Положення ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. дозволяють суду перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин з необережності, визнав свою провину та щиро розкаявся, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики та соціальні зв`язки, відшкодував потерпілій шкоду на загальну суму 50 тис. гривень, потерпіла просила суворо не карати.

Доводи апеляційної скарги прокурора про посилення покарання через тяжкість наслідків, що настали внаслідок дій обвинуваченого, не заслуговують на увагу, оскільки смерть потерпілого, яка настала через порушення правил безпеки руху є кваліфікуючою ознакою ч. 2ст. 286 КК України і відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України не може бути врахована як обставина, що обтяжує покарання.

Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є обставиною, що обтяжує покарання. Разом з тим, з урахуванням позиції потерпілої щодо міри покарання, молодого віку обвинуваченого, його стану здоров`я, обставин справи, судом врахована та призначене реальне покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Отже, рішення суду про перехід до більш м`якого покарання з призначенням додаткової міри покарання, відповідає суспільній небезпеці вчиненого злочину, особі винного, вимогам кримінального закону про призначення покарання та принципам законності справедливості та індивідуалізації покарання.

Та обставина, що потерпіла ОСОБА_9 не прибула на судове засідання через віддаленість апеляційного суду від її місця проживання та прислала заяву, в якій просила проводити апеляційний розгляд без її участі та залишити в силі рішення суду першої інстанції, свідчить про обґрунтованість покарання і безпідставність поданих апеляційних скарг.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення. На неї можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14