КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/28/17
Провадження № 1-кп/177/62/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ахисника обвинуваченої

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Криворізького районного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000686 від 02.08.2016 по обвинуваченню :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, українки, з професійно-технічною освітою, заміжньої, офіційно непрацевлаштованої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 30.07.2016, приблизно о 17:00 годині, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час побутової сварки, посягаючи на здоров`я ОСОБА_4 , навмисно, правою рукою стисненою у кулак нанесла останній один удар в область нижньої губи, після чого одразу пальцями своєї правої руки подряпала її обличчя, завдавши не менше двох прикладень фізичної сили. У результаті умисного нанесення ударів, ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу по внутрішній поверхні слизової оболонки нижньої губи в центрі та садна від лівого крила носу з подальшим напрямком до верхньої губи у центрі, в нижній третині правої щоки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1516 від 17.08.2016. відносяться до легких тілесних ушкоджень як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнав повністю, не оспорюючи фактичні обставини вчинення нею цього діяння (час, місце, спосіб, форму вини, мотив та мету, суспільно небезпечні наслідки), пояснила, що конфлікт між нею та потерпілою ОСОБА_4 виник через бочки, які останній було надано у тичасове користування. З метою, щоб з`ясувати коли ж ОСОБА_4 поверне бочки, прийшла до неї на подвір`я, де спочатку виник словесний конфлік з чоловіком потерпілої, а потім з будинку вийшла і сама потерпіла, з якою також почала сваритися, а коли остання почала до неї наближатися, рукою, близько двох разів, вдарила її по обличчю. Не заперечує, що спричинені тілесні ушкодження виникли саме від її умисних дій, а також зазначила, що усвідомила суспільну небезпечність та протиправність свого діяння, у вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала, що причиною конфліктної ситуації, яка виникла між нею та ОСОБА_6 , дійсно є бочки, які взято потерпілою у обвинуваченої в користування. Спершу ОСОБА_6 , прийшовши на подвір`я потерпілої влаштувала словесну сварку з її чоловіком. Почувши крики, потерпіла вийшла з будинку та з`ясувавши, що обвинувачена свариться через пластикові бочки, намагалася декілька разів пояснити, що зараз ці бочки їй повернуть. Проте у відповідь обвинувачена спочатку вдарила потерпілу кулаком правої руки у обличчя, по губах, а потім, тією ж рукою, подряпала їй обличчя. У цей час на подвір`я зайшов чоловік обвинуваченої ОСОБА_9 , який забрав ОСОБА_6 з двору.

Потерпіла ОСОБА_4 просила суд призначити ОСОБА_6 максимальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а також наполягала на задоволенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, потерпілої, а також дослідженням судово-медичної експертизи, матеріалів цивільного позову та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Зокрема, відповідно до висновку експерта № 1516 від 17.08.2016, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи, отримані потерпілою ОСОБА_4 крововилив по внутрішній поверхні слизової оболонки нижньої губи в центрі та садна від лівого крила носу з подальшим напрямком до верхньої губи у центрі, в нижній третині правої щоки, відносяться до легких тілесних ушкоджень як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення та кваліфікує вчинене нею діяння за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є визнання нею вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд керується ст. 65 КК України та враховує, що вчинений нею злочин, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, обвинувачена раніше не судима, заміжня, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходів, що унеможливлює призначення їй покарання у виді штрафу,.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченої ОСОБА_6 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню та речові докази відсутні.

Потерпіла ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 10000,00 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди потерпіла послалася на те, що вона зазнала сильних душевних страждань пов`язаних з фізичним болем. Відчувала приниження, оскільки сторонні люди над нею насміхались , коли бачили її подряпане обличчя. Такий стан речей її дуже пригнічував.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник, адвокат ОСОБА_7 , цивільний позов не визнали та просили залишити без розгляду з огляду на те, що в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачем за подання цивільного позову про відшкодування моральної шкоди не сплачено судовий збір. Крім того, обвинувачена ОСОБА_6 зазначила, у разі прийняття рішення про задоволення цивільного позову, вважає за можливе задовольни його частково, на суму 200 гривень.

Розглядаючи по суті заявлений потерпілим цивільний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, як роз`яснюється в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вбачає очевидним й таким, що не підлягає доказуванню те, що потерпіла зазнала душевних страждань внаслідок пережитого нею фізичного болю, відчуття порушення особистої недоторканості, та змушена була вживати відповідних заходів для відновлення свого фізичного та психоемоційного стану, а тому сам факт завдання потерпілій моральної шкоди суд вважає доведеним.

Водночас, беручи до уваги майновий стан обвинуваченої, характер вчиненого нею діяння, форму та ступінь її вини, визнання нею вини, загальний рівень життя обвинуваченої та потерпілої, а також з урахуванням характеру та обсягу страждань яких зазнала потерпіла від злочинних дій обвинуваченої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілою розмір компенсації моральної шкоди є надмірним і може бути задоволений лише частково, на суму 1000,00 грн.

Крім того суд, частково задовольняючи цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 128, 349, 369, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,-задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новожитомир Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду завдану злочином у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Матеріали кримінального провадження № 0000686 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/28/17 (провадження № 1-кп/177/62/17).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали, а особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: