Ухвала
іменем україни
24 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000333 відносно ОСОБА_8 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року.
Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років;
- за ч. 4 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 357 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, із конфіскацією майна.
Вироком вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року зазначений вирок залишений без зміни.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання час його перебування у місцях попереднього ув`язнення в період з 05.04.2010 року по 18.06.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, і визнано ОСОБА_8 таким, що відбув призначене йому покарання у виді позбавлення волі повністю.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, у січні 2010 року, невстановлена слідством особа, з метою особистого збагачення та вчинення розбійного нападу та нанесення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , який на той час займався операціями по обміну валют у м. Івано-Франківську по вул.Дністровській, достеменно володіючи інформацією про те, що потерпілий зберігає при собі значні суми грошей, а також попередньо володіючи інформацією про час повернення потерпілого додому та знаючи адресу його проживання, вступивши у злочинну змову із засудженим ОСОБА_8 , з яким спільно підготували план нападу та озброївшись знаряддям вчинення злочину, а саме бейсбольними битами для нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та подолання опору, 29 січня 2010 року близько 18 год., з метою реалізації вищевказаного спільного злочинного наміру, прибувши заздалегідь за адресою проживання потерпілого, вчинили напад на останнього біля під`їзду № 3 буд. АДРЕСА_2 , використовуючи при цьому заздалегідь принесені із собою бити, якими нанесли потерпілому близько 12-ти тілесних ушкоджень, окремі з яких виявились тяжкими тілесними ушкодженнями небезпечними для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із смертю потерпілого, яка настала протягом певного проміжку часу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Окрім того, 29 січня 2010 року, близько 18 год., засуджений ОСОБА_8 разом із невстановленою слідством особою, озброївшись заздалегідь заготовленими палицями, з метою вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 , прибули до під`їзду вищевказаного будинку та стали очікувати потерпілого. А коли в короткому проміжку часу потерпілий ОСОБА_9 прибув за вищевказаною адресою, засуджений ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, відкрито напали на потерпілого, коли останній перебував біля вхідних дверей даного під`їзду, нанісши при цьому палицями близько дванадцяти ударів у різні ділянки тіла, внаслідок чого спричинили потерпілому, у тому числі тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку із смертю потерпілого, яка наступила в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні 04 лютого 2010 року.
Після чого, засуджений ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 409 937 грн. 70 коп., що більше, а ніж у 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах та незаконно заволоділи паспортом громадянина України та паспортом для виїзду за кордон потерпілого, та з місця злочину втекли.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_8 порушує питання про скасування зазначених судових рішень та закриття кримінального провадження. Вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування зазначає, що судами не надано належної оцінки: такій дії як «попередній огляд речей», який проведено 02.04.2010 р. та порушенням, які допущені при проведенні обшуку в квартирі ОСОБА_8 та вилученні речей; розбіжностям, що містяться в супровідному листі НДЕКЦ та показаннях працівників НДКЕЦ ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Також судами не надано відповідної оцінки тому, що зразок крові потерпілого ОСОБА_12 отриманий не шляхом проведення виїмки, а відповідно до листа заступника начальника слідчого управління, адресованого начальнику Івано-Франківського ОБСМЕ; що висновок експерта від 09.04.2010 р. є недопустимим доказом. Зазначає, що судами залишено поза увагою висновок експерта від 05.05.2015р. щодо дослідження одягу ОСОБА_8 . Також вказує, що суд перебував у нарадчій кімнаті для складання вироку 20 хв., проте оголошував зазначений вирок понад 50 хв., що, на думку засудженого, свідчить, що вирок був складений поза межами нарадчої кімнати. Зазначає, що висновок апеляційного суду щодо складання проекту судового рішення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали касаційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали зазначаються мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, за яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
Так, суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК, і, застосувавши положення ст. 70 КК, призначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна та вирішив питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та про речові докази.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 і його захисники - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги, в яких просили вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

За змістом доводи, наведені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисників, аналогічні, у тому числі, доводам, наведеним у касаційній скарзі ОСОБА_8 .

Апеляційний суд, розглянувши кримінальне провадження за вказаними апеляційними скаргами, прийшов до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників є безпідставними, а вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі наводив доводи, які стосувались фактичних обставин кримінального провадження, оцінки доказів, а також доводи щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а саме, зазначав, що:

- злочинів він не вчиняв і докази його вини є сфальсифікованими та недопустимими;

- відносно нього працівниками органу досудового розслідування застосовувались незаконні методи ведення слідства;

- в ході досудового слідства були допущені численні порушення, зокрема: кров потерпілого на його одяг була нанесена штучно; зразки крові потерпілого ОСОБА_9 фактично не досліджувались; огляд речей проводився з порушеннями вимог кримінального процесуального закону; є незрозумілою кількість пакетів з одягом, які були надані на дослідження (6 чи 8); також є незрозумілою участь у розслідуванні заступника начальника слідчого управління ОСОБА_13 в якості слідчого, оскільки він не входив до складу слідчої групи;

- суд не надав належної оцінки висновкам експертиз;

- показання свідка ОСОБА_14 є неправдивими, містять розбіжності, і зазначені показання свідок дав під тиском працівників правоохоронних органів;

- вирок складений поза межами нарадчої кімнати, оскільки суд перебував у нарадчій кімнаті для складання вироку 20 хв., а проголошував вирок понад 50 хв.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказував на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та зазначав:
- про недопустимість доказів у кримінальному провадженні, зокрема висновків експертизи щодо дослідження речей ОСОБА_8 ;

- про отримання з порушенням вимог кримінального процесуального закону зразку крові потерпілого;

- про недослідження експертом ОСОБА_15 крові потерпілого ОСОБА_9 ;

- про невстановленість місцеперебування протягом майже двох діб вилучених речей обвинуваченого;

- про розбіжності між показаннями експертів та супровідним листом НДЕКЦ.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначав:
- про фальсифікацію та недопустимість доказів у кримінальному провадженні;

- про незаконність таких процесуальних дій як «попередній огляд» речей, які були направленні до НДЕКЦ для «термінової перевірки»;

- про направлення одягу обвинуваченого ОСОБА_8 для проведення експертного дослідження з порушеннями вимог кримінального процесуального закону;

- про незаконність вироку суду, який ґрунтується на припущеннях.

Разом з тим, апеляційний суд, зазначивши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників, в ухвалі навів свої висновки лише щодо окремих доводів вказаних апеляційних скарг. При цьому з ухвали неможливо зрозуміти, на спростування яких саме доводів та якої саме апеляційної скарги були наведені вказані висновки. Поряд з цим, зазначені висновки апеляційного суду носять формальний характер, і фактично доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисників залишились належним чином не перевіреними.

Так, апеляційний суд в ухвалі зазначив про безпідставність доводів апеляційних скарг щодо порушень вимог кримінального процесуального законодавства при направленні одягу ОСОБА_8 для проведення експертизи, доводів щодо фальсифікації речових доказів, доводів щодо неправдивості показань свідка ОСОБА_14 . Разом з тим, спростовуючи зазначені доводи, апеляційний суд навів мотиви без проведення відповідного аналізу фактичних обставин, які містяться у провадженні. Зазначені мотиви носять узагальнюючий характер і є формальними.
Крім того, спростовуючи доводи щодо незаконних методів ведення слідства, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що вказані доводи не знайшли свого підтвердження, що в матеріалах провадження немає жодного доказу, який був би отриманий під таким впливом. Проте, належного аналізу даних, про які зазначав автор апеляційної скарги, та відповідних мотивів в обґрунтування зазначеного висновку, ухвала апеляційного суду не містить.

Інші доводи апеляційних скарг, що стосувались фактичних обставин кримінального провадження, оцінки доказів та недопустимості і неналежності ряду доказів, апеляційний суд залишив поза увагою.

Апеляційним судом взагалі не було перевірено та не наведено належних мотивів на спростування доводів апеляційної скарги обвинуваченого та апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо штучного нанесення крові потерпілого на одяг ОСОБА_8 , не проведення дослідження зразків крові потерпілого ОСОБА_9 , незрозумілої кількості пакетів з одягом ОСОБА_8 , направлених для проведення дослідження, участі у розслідуванні провадження в якості слідчого заступника начальника слідчого управління ОСОБА_16 , який не входив до складу слідчої групи.

Також апеляційний суд не навів своїх висновків щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , які стосувались місця перебування вилучених речей ОСОБА_8 протягом майже двох діб перед тим, як зазначені речі були направлені на експертизу.
Залишено поза увагою судом апеляційної інстанції і доводи захисника ОСОБА_7 щодо таких процесуальних дій як попередній огляд речей та їх термінова перевірка, а також доводи про те, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях.
Належним чином не перевірено апеляційним судом та, відповідно, не надано оцінки і доводам апеляційних скарг захисників щодо розбіжностей, які містяться у показаннях експертів та супровідному листі НДЕКЦ, та щодо неналежної оцінки судом першої інстанції висновків експертиз.
Крім того, апеляційний суд, спростовуючи доводи апеляційної скарги щодо складання вироку поза межами нарадчої кімнати, а саме щодо невідповідності часу, протягом якого суд перебував у нарадчій кімнаті, та часу, необхідного для складання вироку, зазначив, що діючим процесуальним законом не встановлено нормативи часу перебування суду в нарадчій кімнаті, не регламентовано порядок його написання і не виключено завчасну підготовку проекту відповідного судового рішення. При цьому апеляційний суд не навів відповідного обґрунтування, виходячи з положень кримінального процесуального закону.

За таких обставин ухвала апеляційного суду відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 419 КПК, а висновки апеляційного суду щодо безпідставності доводів апеляційних скарг та законності вироку суду є необґрунтованими та передчасними.

Виходячи з зазначеного, наведені порушення є істотними і такими, що перешкодили апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга засудженого ОСОБА_8 частковому задоволенню.

Доводи касаційної скарги засудженого, які стосуються необхідності перевірки фактичних обставин кримінального провадження та необхідності надання оцінки доказам, повинні бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції при новому розгляді кримінального провадження.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно усунути вказані недоліки і постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3