Ухвала
іменем україни
31 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2016 року.
За вироком Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судиму, останнього разу 03 серпня 2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі 2 років із застосуванням ст. 75 КК України (звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки), яку на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році» 17 липня 2015 року звільнено від подальшого відбування покарання за цим вироком,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

На підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців і покладено на неї обов`язки згідно з пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Апеляційний суду Харківської області від 14 січня 2016 року цей вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасував і ухвалив новий, яким ОСОБА_6 засудив за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.

У решті вирок районного суду залишено без зміни.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватою тому, що 17 липня 2014 року о 19.20 год. вона, знаходячись у салоні маршрутного таксі № 263 у м. Харкові, повторно, таємно викрала чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_8 , чим завдала останній матеріальної шкоди на загальну суму 3022, 97 грн.

У касаційній скарзі засуджена просить скасувати вирок апеляційного суду щодо неї, зменшити до 2 років призначене їй покарання, застосувавши ст. 69 КК України, посилається на те, що апеляційний суд достатньою мірою не врахував, що вона має малолітню дитину, щиро розкаялась, позитивно характеризується за місцем проживання, є волонтером Харківського обласного благодійного фонду «Парус», де позитивно характеризується, деякі судимості погашені.
Заслухавши доповідь суді, засуджену ОСОБА_6 та її захисника, які підтримали касаційну скаргу засудженого щодо пом`якшення засудженій покарання, заперечення прокурора, який вважав ухвалений вирок апеляційного суду законним та обґрунтованим, а тому просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що ця скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за цим законом ніким не оспорюються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_6 покарання апеляційний суд врахував обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття), а також дані про особу обвинуваченої (раніше тричі була засуджена за умисні корисливі злочини, за місцем проживання характеризується задовільно, працює, має малолітню дитину, є волонтером Харківського обласного благодійного фонду «Парус», де позитивно характеризується), врахував й конкретні обставини та ступінь тяжкості скоєного нею злочину, (який відноситься до злочинів середньої тяжкості), а тому дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженої без ізоляції від суспільства.
З урахуванням усіх обставин, у тому числі й пом`якшуючих покарання, апеляційний суд за ч. 2 ст. 185 КК України призначив ОСОБА_6 покарання в мінімальних межах, встановлених санкцією цього закону, але з реальним відбуванням призначеного покарання.

У касаційній скарзі засуджена не наводить нових підстав, які б давали можливість пом`якшити призначене їй покарання, а всі наведені нею доводи були враховані апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги прокурора.

У цьому випадку покарання засудженій призначено відповідно до вимог статей 65-67 КК України, воно є необхідним та достатнім для їївиправлення йпопередження вчинення неюнових злочинів.
Вирок суду апеляційної інстанції належним чином обґрунтований і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, а також підстав для скасування вироку цього суду, про які зазначено у касаційній скарзі засудженої, у провадженні не встановлено.
З огляду на викладене, керуючись статтями 376, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів», колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2016 року щодо неї без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3