Справа № 344/1250/17
Провадження № 11-сс/779/37/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.01.2017 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80000 грн., -

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів та визначити заставу в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 800000 грн. Вважає, що суд не врахував у повній мірі вимоги ст. 183 КПК України в частині того, що застава визначається у розмірі, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та не обґрунтував своїх висновків щодо розміру застави саме у виді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80000 грн. На думку апелянта, ті обставини, що підозрюваний тривалий час працює на посаді начальника Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби, вчинив тяжкий корупційний злочин, є винятковими обставинами, а тому існують підстави для перевищення межі розміру застави, встановленої законом для злочинів вказаної категорії. Крім того, апелянт наголошує на тому, що досудове слідство не проведено у повному обсязі, не встановлено коло можливих свідків, тому збільшення розміру застави буде стримуючим фактом для виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80000 грн. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував практику Європейського суду з прав людини, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення, у зв`язку з чим дійшов висновку, що є всі підстави для встановлення застави саме у такому розмірі, що на думку слідчого судді, може гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги;

- підозрюваний та його захисник, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали її безпідставною, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора належить відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін, з таких підстав.

18.01.2017 року за №0000017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.п.6).

З цього приводу було розпочате досудове розслідування, яким встановлено, що протягом 16.01.2017-25.01.2017 року начальник Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 за попередньою змовою із головним державним виконавцем Яремчанського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 вимагали неправомірну вигоду від ОСОБА_10 в сумі 15000 грн. за закриття усіх виконавчих проваджень про стягнення з неї заборгованості та подальшого зняття заборони на виїзд за межі Державного кордону України.

24.01.2017 року ОСОБА_11 під час зустрічі з ОСОБА_10 в адміністративному приміщенні Яремчанського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , отримав від останньої грошові кошти в сумі 4000 грн та 100 доларів США.

25.01.2017 року начальник Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 в приміщенні Яремчанського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області під час зустрічі з ОСОБА_10 отримав від останньої грошові кошти в сумі 500 доларів США як неправомірну вигоду за закриття усіх виконавчих проваджень про стягнення з неї заборгованості та подальшого зняття заборони на виїзд за межі Державного кордону України.

26.01.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України (а.п. 35-38).

Підозра у вчиненні цього діяння обґрунтовується, зокрема протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.01.2011 року, протоколом допиту свідків, протоколом огляду місця події тощо (а.п. 7-34).

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності органами досудового розслідування наявності викладених в клопотанні старшого слідчого ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 , підозрюючись у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи неминучість покарання, а саме виїхати за межі державного кордону України; перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема знищити, спотворити або приховати речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Заявлені у клопотанні органу досудового розслідування ризики є реальними, тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб гарантованих ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки слідчого суді в частині визначення розміру застави.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не можу бути завідомо непомірним для нього.

При визначені розміру застави слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, майновий і сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому, ч. 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку колегії суддів, при визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо визначення ОСОБА_6 застави у виді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80000 грн.

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо розміру застави та не допустив встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для ОСОБА_6 .

На думку колегії суддів, запропонований апелянтом розмір застави у сумі 800000 грн. призведе до неможливості виконання застави, оскільки є явно непомірним для нього, з урахуванням даних про особу, які містяться в матеріалах провадження.

В своїй апеляційній скарзі прокурор не навів переконливих тверджень, в забезпечення виконання якого ж саме обов`язку пропонується обратись більший розмір застави, та належним чином не мотивував, що саме, на його думку є виключними обставини для застосування відносно ОСОБА_6 застави саме у такому розмірі.

Тяжкість покарання та займана посада особи, не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо ОСОБА_6 більшого розміру застави аніж визначеного слідчим суддею, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 12, 176-178, 182, 183, 194, 404, 407, 419 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27 січня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80000 грн., залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_12

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2