АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2494/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №635/2473/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Безлюдівка Харківського району
Харківської області, громадянин України,
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімум доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Вирішено питання про цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Вироком встановлено, що ОСОБА_8 , 04 грудня 2013 року, в денний час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки, на ґрунті особистих неприязних стосунків, штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого ОСОБА_10 впав на землю та від падіння отримав тілесні ушкодження у вигляді синця та травматичного набряку м`яких тканин голови та саден на обох руках, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. В момент коли ОСОБА_9 підійшла до свого чоловіка, для того, щоб допомогти йому підвестися з землі, ОСОБА_8 підбіг до неї та відштовхнув у сторону, в результаті чого ОСОБА_9 також впала на землю та від падіння отримала тілесні ушкодження у вигляді синця та садна у верхньому відділі правої вушної раковини, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
В апеляційних скаргах:

-прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімум доходів громадян та звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

-обвинувачений просив скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, права на захист, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а наявна необхідна оборона, він не вчиняв злочину, за який його засуджено, потерпілі самі спровокували його, оскільки перешкоджали діям держаних виконавців щодо виконування рішення суду. Також, вказує, що вирок ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги з наведених підстав, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та вважав, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, потерпілих, які вважали вирок суду законним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.477, ст.478 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. Потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.

Як убачається із витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.1), відомості до ЄРДР були внесені тільки за заявою ОСОБА_9 про спричинення їй тілесних ушкоджень невідомою особою (т.1 а.с.6) та розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.125 КК України.

Однак, органом досудового розслідування, без заяви ОСОБА_10 про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, було визнано потерпілим та проведено досудове розслідування за фактом заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Крім того, у висновку судово-медичної експертизи від 05 грудня 2013 року (т.1 а.с.40), яку суд визнав в якості належного та допустимого доказу, що підтверджує винуватість ОСОБА_8 , зазначено, що ОСОБА_9 , під час проведення експертизи заявила, що ОСОБА_8 дерев`яним бруском, який він тримав у руці, бив її по спині, лівому уху, в живіт, правій руці та лівій нозі, при цьому вона впала на землю з цеглинами.

Експерт дійшов висновку, що встановлені у потерпілої тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах вказаних потерпілою.

Однак, вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого останній впав на землю та від падіння отримав тілесні ушкодження у вигляді синця та травматичного набряку м`яких тканин голови та саден на обох руках, в момент коли ОСОБА_9 підійшла до свого чоловіка, для того, щоб допомогти йому підвестися з землі, ОСОБА_8 підбіг до неї та відштовхнув у сторону, в результаті чого потерпіла також впала на землю та від падіння отримала тілесні ушкодження у вигляді синця та садна у верхньому відділі правої вушної раковини.
Із наведеного випливає, що формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме механізм та спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , суперечить висновку про механізм та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 зазначених у висновку судово-медичної експертизи від 05 грудня 2013 року.

Допущена суперечність висновків суду свідчить про не виконання судом першої інстанції вимог положень п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Крім того, всупереч вимогам зазначеного закону, формулюючи обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого останній впав на землю та від падіння отримав тілесні ушкодження, а в подальшому ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_9 у сторону, в результаті чого та також впала на землю та від падіння отримала тілесні ушкодження.
Із такого формулювання обвинувачення убачається, що судом не вказано чи мав обвинувачений, вчиняючи зазначені дії, умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, і коли так, то саме яких.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання та звільняючи його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, не дотримано вимог закону, оскільки, відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України, суд повинен був звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 не від кримінальної відповідальності, а від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Оскільки зазначені порушення кримінально-процесуального закону є істотними і перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а апеляційний суд не має процесуальної можливості поновити порушенні права обвинуваченого ОСОБА_8 , тому, на підставі ч.1 ст.412 КПК України, вирок підлягає скасуванню та слід призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора про винуватість, кваліфікацію дій та призначене покарання обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, ч.1 ст.412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: