ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 1-кс/201/279/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 20 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000318, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000318, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2016 року.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято без проведення належного досудового розслідування.

У судове засідання скаржника доставлено не було, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення у ній в розумні строки.

Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні скарги, надавши суду матеріали кримінального провадження № 0000318 для ознайомлення.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася за заявою учасників судового провадження.
Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування № 0000839, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 20 вересня 2016 було закрито кримінальне провадження № 0000318 від 05 квітня 2016, у зв`язку з відсутністю в діях працівників правоохоронного органу ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Це рішення слідчий мотивувала тим, що на теперішній час виконано усі можливі та необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення об`єктивних обставин ймовірного кримінального правопорушення, а також тим, що враховуючи, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлено даних, які вказують на наявність у діях працівників Амур Нижньодніпровського відділення Національної поліції ГУНП в Дніпропетровській області фактів застосування заходів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003048 відносно ОСОБА_3 , факт звернення останнього із заявою щодо неправомірних дій працівників правоохоронного органу можна розцінювати як спробу уникнути від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Проте, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року було скасовано попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження із зазначенням того, що слідчим не було указано належного обґрунтування прийнятого рішення та спростування заявлених ОСОБА_3 доводів із посиланням на відповідні приписи законодавства. Зокрема, слідчий суддя посилався на те, що висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_3 та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.
Так, у цій ухвалі було вказано на те, що у ході досудового розслідування 20 травня 2016 року було допитано ОСОБА_3 в якості потерпілого (а.м.к.п. 45-48), де він вказав, що на нього певними особами, зазначивши їх деякі дані та місце вчинення дій, було здійснено заходи фізичного та морального впливу. Також він зазначив про те, що з цього приводу звертався до лікувального закладу. Проте орган досудового розслідування взагалі цих доводів не перевірив, більш детально не з`ясував та, пославшись виключно на відомості із службового розслідування, призначеного у кримінальному провадженні, передчасно прийшов до висновку про закриття кримінального провадження, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Цих обставин слідчий не перевірив при подальшому проведенні досудового розслідування і знову закриваючи кримінальне провадження не перевірив належним чином доводів ОСОБА_3 , не вжив заходів до перевірки обставин указаних ним слідчим шляхом, а лише виклав у процесуальному рішенні, що оскаржується, обставини досудового розслідування № 0003048 та показання працівників правоохоронного органу.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 20 вересня 2016 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У рішенні «А.Н. проти України» (A.N. v. Ukraine) від 29 січня 2015 року, заява № 13837/09, яке набуло статусу остаточного 29 квітня 2015 року, Європейський суд з прав людини встановив, що згідно з процесуальним аспектом статті 3 Конвенції національні органи влади не провели ефективне розслідування за скаргами заявника і не забезпечили вжиття необхідних заходів для збору доказів у справі. Зазначені недоліки становили порушення процесуального аспекту цього положення Конвенції. Суд вказав на те, що, що коли особа висуває небезпідставну скаргу на представників держави, то це вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб таке розслідування вважалось «ефективним» воно повинно призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи серед іншого покази свідків, висновки судових експертиз та ін. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність до встановлення винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту, а вимога щодо оперативності та розумної швидкості є безумовною у цьому контексті (рішення у справах «Міхєєв проти Росії» (Mikheyev v. Russia), заява № 77617/01, п. 107 et seq., від 26 січня 2006 року, та «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), від 28 жовтня 1998 року, п. 102 et seq., Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000318, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 20 вересня 2016, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 20 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000318, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2016 року задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 20 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000318, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2016, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000318 направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1