Справа № 161/3869/17 Провадження № 11-сс/773/129/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2017 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двоє дітей, директора ПП «Екоресурси Волинь», не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2017 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено та на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України зобов`язано підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, а також слідчого, прокурора.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відсутній ризик, на який сторона обвинувачення посилалася в поданому клопотанні, а саме вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення. У судовому засіданні слідчим та прокурором також не вказано на наявність та не доведено існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому відсутні обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чинити тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на наведене просить застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів і визначити розмір застави у розмірі 760592 гривні.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти її задоволення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 13 грудня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 0000251 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

25 та 28 лютого 2017 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів.

На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно яких обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчим суддею в достатній мірі встановлено відсутність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тільки те, що санкція кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 (семи) до 12 (дванадцяти) років, не дає підстав для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що фактів переховування підозрюваного від органів досудового розслідування не встановлено.
ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне місце проживання та роботи, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Оскільки протягом апеляційного розгляду провадження не було обґрунтовано наявність виняткових обставин, які дають можливість для обмеження права підозрюваного на свободу, апеляційний суд вважає, що забезпечити належну поведінку останнього можливо шляхом покладення на нього обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду, а також слідчого, прокурора.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2017 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до підозрюваного ОСОБА_7 без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді