Справа № 199/2322/17
ВИРОК
іменем України
28.04.2017 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження № 0000533 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гудермес, Чечня, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, не працюючого, розлученого, не маючого на своєму утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-27.04.2002 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.121, ч.1 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі;
-06.12.2012 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 та ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнився з місць позбавлення волі 27.10.2015 року умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік та 4 місяці,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , який судимий за умисний корисливий злочин, 06.03.2017 року приблизно 08-10, перебуваючи у приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, повторно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме, зимову куртку марки «River» вартістю 550 грн; ноутбук марки «Samsung R-528», вартістю 3450 грн та ноутбук марки «HP Pavillion», вартість якого встановити експертним шляхом не надалось можливим, а всього на загальну суму 4000 грн, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, викрав майно ОСОБА_4 , з яким проживав разом у одної кімнаті: зимову куртку та два ноутбуки марки «Samsung R-528» та «HP Pavillion», Ноутбуки здав до ломбарду, отримавши за них гроші, куртку залишив собі, а згодом повернув ОСОБА_4 .

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 , на підставі ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду:

- показаннями суду потерпілого ОСОБА_4 , що він з ОСОБА_5 , з метою економії разом знімали житло у домоволодінні АДРЕСА_2 . 06.03.2017 року близько 19-00 години після повернення з роботи виявив відсутність своїх речей - зимової куртки марки «River», двох ноутбуків марки «Samsung R-528», «HP Pavillion» та записку, залишеної ОСОБА_5 , де зазначалося, що той поцупив зазначені речі і просить заявити на нього у поліцію;

- протоколом огляду від 09.03.2017 року зимової куртки сірого кольору марки «River», яку ОСОБА_5 06.03.2017 року близько 08-10, перебуваючи у домоволодінні АДРЕСА_2 вкрав та яка належить потерпілому ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.03.2017 року за участю свідка ОСОБА_6 , який з пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_5 , як того, який 06.03.2017 року продав йому два ноутбуки марки «Samsung R-528» та «HP Pavillion»;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №1006 від 30.03.2017 року, що ринкова вартість ноутбуку марки «HP Pavillion», станом на 06.03.2017 року не визначалася, оскільки недостатньо інформації для проведення дослідження, а саме відсутні дані щодо товарної характеристики виробу; Ринкова вартість ноутбуку марки «Samsung R-528» станом на 06.03.2017 року з урахуванням зносу складає 3450,00 грн; Ринкова вартість куртки зимової марки «River» станом на 06.03.2017 року з урахуванням зносу складає 550,00 грн;

- протоколом огляду від 29.03.2017 року зимової куртки сірого кольору марки «River», за участю потерпілого ОСОБА_4 , яку ОСОБА_5 06.03.2017 року близько 08-10 перебуваючи у домоволодінні АДРЕСА_2 вкрав;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , який на місці скоєння кримінального правопорушення, підтвердив свої показання та вказав на спосіб та механізм скоєння ним кримінального правопорушення.

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні умисного злочину середньої тяжкості проти власності, ніде офіційне не працював.

ОСОБА_5 є тією особою, яка двічі була засуджена за умисні кримінальні правопорушення, та маючи не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості, знову вчинив злочин. На думку суду цей факт свідчить про виняткову стійкість злочинних намірів ОСОБА_5 щодо скоєння кримінальних правопорушень, і свідчить про стійку асоціальну спрямованість особи обвинуваченого.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, є покарання у вигляді обмеження волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах певної ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того суд, призначаючи міру покарання, враховує обставини, що пом`якшують покарання: ОСОБА_5 провину визнав повністю; у скоєному щиро розкаявся, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність, висловив жаль з приводу вчиненого.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 щиро каявся, визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві свідчення, негативно оцінював злочин, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Також, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений не має не відбутого строку покарання, оскільки повністю відбув покарання за минулими вироками суду, що він скоїв тільки один епізод кримінального правопорушення, прийняв міри щодо відшкодування школи потерпілому.

ОСОБА_5 характеризується задовільно, відсутні інші кримінальні провадження у відношенні нього, відсутні відомості що він перебував під адміністративним наглядом.

Таким чином, обставини, пом`якшуючи покарання та інші данні, характеризуючи особу ОСОБА_5 пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та надають право суду, призначити йому покарання у вигляді мінімального строку обмеження волі, передбаченого санкцією частини 2 ст.185 КК України.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь експерта ОСОБА_7 документально підтверджені витрати на залучення експерта та проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 200 гривень.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368,369,370,371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_5 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь експерта ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 , ФОП ОСОБА_7 , ідентифікаційний НОМЕР_1 , П/р № НОМЕР_2 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) 200 гривень.

У відповідності з п.1 ч.6 ст.100 КПК України зимову куртку сірого кольору марки «River» та ноутбук «HP Pavillion» повернути за належністю власнику ОСОБА_4 .

Обвинувачений, прокурор та потерпілий мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, а потерпілий копію вироку має право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1