Справа № 404/2786/17
Номер провадження 1-кп/404/404/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальні провадження №0010176 від 17.08.2016 року та №0004694 від 22.04.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого за контрактом поваром у кафе «Кампус-паб», на утриманні малолітніх дітей немає, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, ст. 185 ч.3 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла, за наступних обставин.

В середині липня 2016 року в нічний час доби, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебував за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , в якого при собі знаходився фотоапарат марки «Nikon Coolpix L120». Вранці ОСОБА_7 пішов у своїх справах та забув свій фотоапарат у ОСОБА_6 вдома, за адресою: АДРЕСА_1 . Помітивши фотоапарат, у останнього виник умисел на таємне викрадення майна, яке належить ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, помітивши на столі свого домоволодіння фотоапарат марки «Nikon Coolpix L120», достовірно знаючи, що ніким не буде помічений, здійснив таємне викрадення фотоапарату марки «Nikon Coolpix L120» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №345 від 23.09.2016 року становить 2264 грн. 86 коп. Після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на суму 2264 грн. 86 коп.

Крім того, 22.04.2017 року близько 13.00 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_6 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_5 , де у нього раптово виник умисел направлений на таємне, повторне викрадення майна, яке належить останньому, поєднане з проникненням до житла. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи корисно, з метою власної наживи, ОСОБА_6 скориставшись відсутністю господаря квартири, маючи ключ, який ОСОБА_6 поцупив у ОСОБА_5 напередодні, проник до середини квартири, звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 1000 грн. Заволодівши викраденими грошовими коштами утримуючи їх при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденими грошима розпорядився на висланий розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.3 КК України визнав повністю. Показав, що обставини викладені у його обвинуваченні, та встановлені органами досудового розслідування ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь. Визнає, що він дійсно викрав фотоапарат у знайомого ОСОБА_7 та проник до житла ОСОБА_5 , де викрав 1000 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд, розкаюється у вчиненому та просить у потерпілих вибачення. ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду повністю відшкодував.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_6 за ст.185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, умисні та закінчені. ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, працює, отже, займається суспільно-корисною діяльністю та має особистий дохід, осудний, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та наслідки суспільно-небезпечного діяння.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, його особу, який характеризується позитивно, раніше не судимий, частково відшкодував завдану шкоду потерпілим, думку потерпілого та прокурора щодо міри покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід обрати міру покарання в межах санкції ст.185 ч.1, ст.185 ч.3 КК України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.

Обраний ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України в загальному розмірі 351 грн. 84 коп. необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-374, 376 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.3 КК України, та призначити йому покарання:

за ст.185 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 ( два ) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Обраний ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення судово-товарознавчої експертизи №345 від 23.09.2016 року 351 грн. 84 коп.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1