Єдиний унікальний номер 226/125/17
Номер провадження 11-кп/775/411/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року місто Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 21 лютого 2017 року, щодо ОСОБА_6 -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 21 лютого 2017 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, що має сина ОСОБА_7 , 2004 року народження, та сина ОСОБА_8 , 2009 року народження, раніше судимого останній раз 04.05.2016 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.ст. 309 ч.1, 75, 76 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі з іспитовим строком два роки, непрацюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 164, ч.ч.1,2, 71, 72 КК України до остаточного покарання у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 червня 2005 зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повнолітнього віку. Однак, ОСОБА_6 , маючи судимість за ст.164 КК України, будучи здоровим та працездатним, ніде офіційно не працює, на обліку у Мирноградському міському центрі зайнятості не перебуває, не бажаючи утримувати свого малолітнього сина, аліменти на його утримання умисно не виплачує, матеріальної допомоги не надає, тим самим злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. У результаті чого за ОСОБА_6 за період з 01.05.2016 року по 31.12.2016 року утворилась заборгованість по аліментам, яка складає вісім місяців, що у грошовому виразі становить 10003 грн 25 коп. і перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів

По справі надійшла апеляційна скарга прокурора в якій він не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду змінити, зазначити у вступній та мотивувальній частині вироку, ОСОБА_6 засуджений вироком Димитровського міського суду від 4.05.2016 р. до покарання у вигляді обмеження волі, виключивши посилання на те, що вказаним вироком ОСОБА_6 був засуджений до покарання у виді позбавлення волі. Вказати у резолютивній частині вироку, що остаточне покарання ОСОБА_6 визначено за сукупністю вироків на підставі ч.ч. 1,2 ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, не відбутої частини покарання призначеного за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 4.05.2016, та призначено остаточне покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляції, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України ніким не оскаржуються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Згідно вироку Димитровського міського суду Донецької області від 4 травня 2016 року ОСОБА_6 дійсно був засуджений за ст. 309 ч. 1 КК України до одного року шести місяців обмеження волі, тому суд помилково вказав у вступній частині оскаржуваного рішення про засудження його до позбавлення волі.

Крім того, санкцією частини 2 статті 164 КК України взагалі не передбачене покарання у виді позбавлення волі. Таким чином, суд припустившись помилки у вступній частині вироку, аналогічну помилку допустив в резолютивній частині, тому доводи прокурора про зміну вироком Димитровського міського суду від 04.05.2016 року вироку в цієї частині є слушними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 21 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з вступної та мотивувальної частини вироку посилання на засудження ОСОБА_6 вироком Димитровського міського суду від 04.05.2016 року до покарання у вигляді позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Димитровського міського суду від 04.05.2016 року за ст. 309 ч.1 КК України до одного року шести місяців обмеження волі.

Вважати у резолютивній частині вироку що, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено за сукупністю вироків, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 71, ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного даним вироком не відбутої частини покарання, за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 04.05.2016 року, та призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді