Справа № 742/3283/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/294/2017
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000993, за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26 жовтня 2007 року Талалаївським районним судом за ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

18 квітня 2008 року Прилуцьким міським судом за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

15 серпня 2014 року Прилуцьким міським судом за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та на нього покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання без застосування ст.. 75 КК України у виді реального позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про неврахування судом кількості епізодів, невідшкодування потерпілій заподіяних збитків, даних про особу обвинуваченого, він ніде не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та згідно з висновком амбулаторної судово-наркологічної експертизи страждає опійною наркоманією.

Крім того, автор апеляційної скарги прохає розглянути питання про зазначення у вступній частині вироку номеру кримінального провадження, яке судом розглянуте та про зазначення в резолютивній частині вироку права учасників судового провадження на отримання копії судового рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, 22 листопада 2015 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав золоту каблучку 585 проби, загальною вагою 1,94 гр., вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 1824,57 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

28 листопада 2015 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав золоту обручку 585 проби, загальною вагою 2,11 гр., вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 1984,46 грн., та золоту каблучку 585 проби, загальною вагою близько 3,5 гр., вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 3291 грн., що належали ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

26 грудня 2015 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав золоту каблучку 585 проби, загальною вагою близько 3,5 гр., вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 3308,38 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

27 січня 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав золоту каблучку 585 проби, загальною вагою 3,7 гр., вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 2901,92 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

05 лютого 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав одну золоту сережку 585 проби, загальною вагою 0,79 гр., вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 743 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

07 лютого 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав одну золоту сережку 585 проби, вагою 0,79 гр., вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 743 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

У середині лютого 2016 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав 2-х спальну ковдру синього кольору, виготовлену із сентипону, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 693 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

У кінці лютого 2016 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав новий комплект 2-х спальної постільної білизни, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 514,80 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

У кінці лютого 2016 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав хлібопічку «SCARLET SC-400», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 890,88 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

02 березня 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав електросоковижималку «SINBO JT3138», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 980,42 грн., що належала ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

На початку квітня 2016 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав зварювальний апарат кустарного виробництва, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № С-255 700 грн, що належав ОСОБА_9 . Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з вказаних у ній підстав, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції справа була розглянута у відповідності з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, тому вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини та повноти зібраних та досліджених доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, апеляційним судом не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини кримінального провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 409 ч. 2 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При обранні ОСОБА_7 покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував обставини та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів.

При цьому, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, суд першої інстанції належним чином не врахував кількість епізодів крадіжок, вчинених ОСОБА_7 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив, не став на шлях виправлення, не відшкодував завдану кримінальними правопорушеннями шкоду, даних про особу обвинуваченого, оскільки він ніде не працює, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та згідно з висновком амбулаторної судово-наркологічної експертизи страждає опійною наркоманією.

Вказані судом першої інстанції обставини, на підставі яких він прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, за своєю сутністю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наявність сама по собі не тягне безумовне застосування ст. 75 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню, з постановленням, відповідно до вимог ст. 420 КПК України нового вироку апеляційним судом, з урахуванням загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише за умови ізоляції його від суспільства та вважає за можливе призначити йому покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому статей та за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів. На переконання колегії суддів, саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі прокурора про те, що у вступній частині вироку відсутнє посилання на номер кримінального провадження є цілком обґрунтованим.

Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку зазначається найменування (номер) кримінального провадження, однак суд першої інстанції не дотримався вимог викладеної норми статті кримінального процесуального кодексу та не вказав номера кримінального провадження, а саме №0000993, внесеного до ЄРДР 19 травня 2016 року.

З урахуванням того, що апеляційним судом скасовуються вирок місцевого суду, питання про внесення до нього доповнень, з урахуванням вимог ч.6 ст. 376 КПК України, не розглядається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.

У вступній частині вироку зазначити, що розглянуто кримінальне провадження №0000993, внесене до ЄРДР 19 травня 2016 року.

В решті вирок цей вирок щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4