Справа № 573/919/17
Номер провадження 1-в/573/25/17
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
19 травня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білопілля клопотання Міністерства юстиції України відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
щодо приведення вироку Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року у відповідність із законодавством України
ВСТАНОВИВ:
04 травня 2017 року Міністерство юстиції України звернулось до Білопільського районного суду Сумської області з клопотанням про приведення вироку Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
У клопотанні зазначено, що 04 квітня 2017 року наказом № 1114/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 06 лютого 2017 року за №06-13637/17. За таких обставин, у клопотанні ініціюється питання про визначення норм (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року.
У судовому засіданні прокурор висловив думку про задоволення клопотання, оскільки є всі підстави для цього.
Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про час, день, місяць, рік і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. В клопотанні просив справу розглянути за відсутності представника.
Суд, заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо розгляду клопотання за відсутності представника Міністерства юстиції України та просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, за скоєння злочинів передбачених пунктом «в» частини другої статті 229.1 КК РФ (контрабанда наркотичних засобів, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС наркотичних засобів, у значному розмірі), частиною третьою статті 30, пунктом «б» частини третьої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, у значному розмірі), частиною третьою статті 229.1 (контрабанда наркотичних засобів, тобто незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС наркотичних засобів, у великому розмірі), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин.
У клопотанні зазначено, що 04 квітня 2017 року наказом № 1114/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого за вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків та мешканця АДРЕСА_1 .
Із матеріалів, представлених суду, видно, що за вироком Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців без штрафу та обмеження волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.229.1 ч.2 п.»в», 30 ч.3, 228.1 ч.3 п. «б», 229.1 ч.3 КК РФ. Вирок набрав законної сили 17 липня 2015 року (а.с.3-12, 13).
Згідно з вироком Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин: «20 октября 2014 года около 10 часов 00 минут ОСОБА_4 с целью контрабанды через таможенную границу Таможенного союза в рамках ЕврАзЭС наркотических средств в значительном раз мере, двигаясь на велосипеде из г.Белополье Белопольского района Сумской области Украины в направлении п.Теткино Глушковского района Курской области РФ, незаконно переместил, с целью сокрытия от пограничного контроля, спрятав в карман одежды в сумке с целью незаконного сбыта на территории РФ, находившееся в полимерном пакете наркотическое средство марихуана весом в высушенном до постоянной массы состоянии 35,1 г, что образует значительный размер, через таможенную границу Таможенного союза в рамках ЕврАзЭС из Украины в Российскую Федерацию, проходящую через «Пост пограничного контроля» в месте пересечения государственной границы жителями приграничних регионов, расположенный в п. Теткино Глушковского района Курской области.
20 октября 2014 года около 20 часов 00 минут ОСОБА_4 на пересечении ул.Ленина и ул.Чапаева, расположенном между домами № 241 и № 243 на ул. Ленина п.Теткино Глушковского района Курской области, незаконно сбыл за 3000 рублей незаконно перемещенное им 20 октября 2014 года из Украины в РФ наркотическое средство марихуана весом в высушенном до постоянной массы состоянии 35,1 г, что образует значительный раз мер, ОСОБА_5 , прибывшему в п. Теткино для проведения проверочной закупки марихуаны.
6 ноября 2014 года около 10 часов 00 минут ОСОБА_4 с целью контрабанды через таможенную границу Таможенного союза в рамках ЕврАзЭС наркотических средств в крупном размере, двигаясь пешком из г. Белополье Белопольского района Сумской области Украины внаправлении п.Теткино Глушковского района Курской области РФ, незаконно переместил, с целью сокрытия от пограничного контроля, спрятав в одежде и пластмассовом корпусе дезодоранта в сумке без цели сбыта, находившиеся в семи полимерных пакетах наркотическое средство марихуана весом в высушенном до постоянной массы состоянии 182, 1г., что образует крупный размер, через таможенную границу Таможенного союза в рамках ЕврАзЭС из Украины в Российскую Федерацию, проходящую через «Пост пограничного контроля» в месте пересечения государственной границы жителями приграничних регионов, расположенный в п. Теткино Глушковского района Курской области. У ОСОБА_4 после прохождения пограничного контроля и пересечения Государственной границы РФ и таможенной границы Таможенного союза в рамках ЕврАзЭС и при его дальнейшем движении в направлении п.Теткино Глушковского района Курской области незаконно перемещенное им данное наркотическое средство было обнаружено и изьято сотрудниками УФСБ России по Курской области».
Міністерством юстиції України питання про передачу громадянина України ОСОБА_4 , засудженого вироком Глушковського районного суду Курської області від 06.07.2015 року для відбування покарання в Україні погоджено з Міністерством юстиції Російської Федерації.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Як вбачається з клопотання та додатків до нього ОСОБА_4 є громадянином України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області від 12.04.2002 року, останнім місцем його реєстрації в Україні є АДРЕСА_1 (а.с. 22).
Згідно із заяви ОСОБА_4 він має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України(а.с.14).
Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 9 УФСВП Росії по Курській області», кінець відбуття строку покарання 05 травня 2022 року, станом на 20 грудня 2016 року: відбута частина покарання становить - 2 роки 1 місяць 14 днів; невідбута частина покарання становить - 5 років 4 місяці 15 днів (а.с.16).
Відповідно до відомостей про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року, стягнення збитків, завданих злочином, не застосовувалось та станом на 20 грудня 2016 року, в бухгалтерії ФКУ «Виправна колонія №9 УФСВП Росії по Курській області» виконавчі листи відсутні (а.с.15).
Відповідно до повідомлення з Управління федеральної міграційної служби по Курській області за результатами перевірки обліку осіб, які змінили громадянство на території Росії та за її межами, факт набуття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства Російської Федерації на території Російської Федерації, а також в дипломатичних представництвах та консульських установах Російської Федерації за кордоном не зареєстрований (а.с.17).
Згідно з довідкою, виданою ФКУ «Виправна колонія № 9 УФСВП Росії по Курській області», про виконання додаткового покарання відносно засудженого ОСОБА_4 додаткове покарання йому не призначалось (а.с.18).
Згідно з довідкою, виданою ФКУ «Виправна колонія № 9 УФСВП Росії по Курській області», акти амністії та помилування до засудженого ОСОБА_4 не застосовувались (а.с.19).
Відповідно до характеристики, виданої ФКУ «Виправна колонія № 9 УФСВП Росії по Курській області», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений вироком Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців без штрафу та обмеження волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.229.1 ч.2 п.»в», 30 ч.3, 228.1 ч.3 п. «б», 229.1 ч.3 КК РФ.
Здійснюючи процедуру приведення вироку Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Разом з тим, відповідно ч.3 ст.609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Разом з цим, положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
З тексту статей КК Російської Федерації, на яких грунтується вирок Глушковського районного суду Курської області від 06.07.2015 року:
- санкція п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років зі штрафом в розмірі до п`ятисот тисяч рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до трьох років чи без такого та з обмеженням волі на строк до двох років або без такого;
- санкція п. «в» ч.2 ст. 229.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого та з обмеженням волі на строк до полутора років або без такого;
- санкція ч.3 ст. 229.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого та з обмеженням волі на строк до двох років або без такого ( а.с.26-31).
Відповідно діючого Кримінального кодексу України закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі кваліфікується за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, але за українським законодавством великим розміром є висушена марихуана вагою від 500 г., в той час як за вироком РФ вага марихуани вагою у висушеному стані становить 35,1 г, що у вироку зазначено як «значительный размер», та марихуана вагою у висушенному стані- 182, 1г., що у вироку зазначено як « крупный размер», що при кваліфікації за КК України потрібно кваліфікувати за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 307 КК України як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів.
Санкція за цей злочин передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років позбавлення волі.
Санкція п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років зі штрафом в розмірі до п`ятисот тисяч рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до трьох років або без такого та з обмеженням волі на строк до двох років або без такого.
Визначаючи частину статті 307 та статті 305 КК України, за якими ОСОБА_4 повинен нести відповідальність, суд приймає до уваги, що відповідно до Таблиці № 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 року № 188, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 року за № 512/4733, до великих розмірів канабісу (цілі або різного ступеня подрібнення будь-які частини рослини роду коноплі або їх суміш) відноситься маса канабісу від 500 до 2500 г.
Таким чином, за умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України, дії засудженого ОСОБА_4 мали бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів.
За умови вчинення аналогічних кримінальних правопорушень за п. «в» ч.2 ст. 229.1 та за ч.3 ст. 229.1 КК РФ на території України, дії засудженого ОСОБА_4 мали бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 305 КК України, як контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю. Санкція даної частини ст. 305 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Таким чином, за умови вчинення аналогічних кримінальних правопорушень на території України, дії засудженого ОСОБА_4 мали бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 305 КК України, як контрабанда наркотичних засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Глушковського районного суду Курської області РФ у відповідність до законодавства України до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого та не може бути посилено покарання.
Відповідно частини 3 статті 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Глушковського районного Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року, покарання за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних винних діянь, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 та визначити, що статті закону Російської Федерації - ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 ; п. «в» ч.2 ст. 229.1 КК ; ч.3 ст. 229.1 КК РФ, за якими ОСОБА_4 засуджений вироком Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року відповідають КК України: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 307 КК України; ч.1 ст. 305 КК України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 307 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст. 305 КК України( два епізоди: за ч.3 ст. 229.1 та п. «в» ч.2 ст. 229.1 КК РФ) - до п`яти років позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити у виді семи років та шести місяців позбавлення волі.
Штраф та обмеження волі в санкції статей 307 ч.1 та 305 ч.1 КК України не передбачений.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06.07.2015 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, слід визначити з 06 липня 2015 року, зарахувавши час утримання під вартою в порядку міри запобіжного заходу з 6 листопада 2014 року по 5 липня 2015 року.
У вироку Глушковського районного суду Курської області РФ визначено вид колонії, в якій ОСОБА_4 повинен відбувати покарання, але відповідно до вимог ст.374 КПК України зазначення виду виправної установи у вироку не передбачається, тому при вирішенні питання про приведення вироку суду, яким засуджено ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, підстави зазначати вид виправної установи відсутні.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк, який має відбувати засуджений, більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством України, тому маються достатні підстави для продовження виконання вироку на території України, а клопотання Міністерства юстиції України підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970, ст.ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983( Страсбург, 21 березня 1983 року), ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 7, 121 КК України, ст.ст. 369 372, 376, 602, 603, 606, 609, 610, 614 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без штрафа та обмеження волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.: ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 ; п. «в» ч.2 ст. 229.1 ; ч.3 ст. 229.1 КК РФ.
Визначити, що статті кримінального закону Російської Федерації, за якими ОСОБА_4 засуджений вироком Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року: ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1; п. «в» ч.2 ст. 229.1 ; ч.3 ст. 229.1 КК РФ відповідають статтям КК України(відповідно): ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 307; ч. 1 ст. 305 КК України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 307 КК України до чотирьох років позбавлення волі; за ч.1 ст. 305 КК України до п`яти років позбавлення волі.
Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді семи років та шести місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Глушковського районного суду Курської області Російської Федерації від 06 липня 2015 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, слід визначити з 06 липня 2015 року, зарахувавши час утримання під вартою в порядку міри запобіжного заходу з 6 листопада 2014 року по 5 липня 2015 року.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.
Суддя