Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/831/17
Провадження № 1-кс/723/1257/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2017 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

власника лісу ОСОБА_4

власника автомобіля ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про арешт майна,

встановив:
29 березня 2017 року, слідчий Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 , звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 , про арешт майна, посилаючись на те, що 29 березня 2017 року в єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000338 за правовою кваліфікацією передбаченою ст. 358 ч.4 КК України, зареєстровано кримінальне провадження з приводу того, що 28.03.2017 року в с. Буденець, Сторожинецького району, Чернівецької області, зупинено автомобіль «Урал» під керуванням ОСОБА_8 , жителя с. Старі Бросківці, Сторожинецького району, який перевозив лісодеревину хвойної породи в кількості 17 колод із документами сумнівного походження.

Автомобіль та лісодеревина були оглянуті та тимчасово затримані у зв`язку з тим, що водій не зміг надати будь-яких підтверджуючих документів на лісодеревину, яку він перевозив.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду від 31.03.2017 року вказане клопотання було повернуто прокурору для виправлення, в строк 72 години, зазначених в ухвалі недоліків, щодо підтвердження об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а також зазначення підстав для арешту, мети арешту та доказів щодо необхідності арешту.

04 квітня 2017 року слідчий ОСОБА_6 , після усунення недоліків, звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури, про арешт того ж майна, посилаючись на ті ж обставини щодо затримання автомобіля з лісодеревиною, доповнивши ці обставини тим, що 04.04.2017 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за № 0000361 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України за фактом незаконної порубки, невстановленими особами, 17 дерев хвойної породи у Гільчанському лісництві ДП «Сторожинецьке лісове господарство», які були погружені на автомобіль «Урал», д.н.з НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 з наміром перевезення в інший населений пункт.

Слідчий просив накласти арешт на вказаний автомобіль та лісодеревину, які необхідно прилучити до кримінального провадження як речовий доказ та зберегти, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи, а також заслухавши думку прокурора та пояснення власника лісу і власника автомобіля, а також допитавши свідків, слідчий суддя вважає, що клопотання не обґрунтоване і задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Абзац другий ч.1 ст.170 КПК України визначає завдання арешту, які є також і певними ризиками, наявність яких свідчить про необхідність арешту майна. Такими ризиками є запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та для відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Виходячи із змісту ч.2 ст.171 КПК України, доказуванню в суді, при розгляді клопотання про арешт майна, підлягають наявність підстав, мети і необхідність арешту майна.

Із доданого до виправленого клопотання, витягу із ЄРДР № 0000338 за № 1 від 29.03.2017 року та № 2 від 04.04.2017 року встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаним номером було внесено записи про вчинення злочинів передбачених ст.ст. 246 та 358 ч.4 КК України з приводу того, що в період часу до 28.03.2017 року невстановлена особа вчинила незаконну порубку дерев у Гільчанському лісництві ДП «Сторожинецьке лісове господарство», а саме 17 дерев хвойної породи, які погрузила на автомобіль «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 та намагалась перевезти в інший населений пункт але 28.03.2017 року вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_8 було зупинено і виявлено що документи на лісодеревину сумнівного походження.

При цьому зазначення слідчим в записі № 2 вказаного кримінального провадження про те, що документи сумлінного походження, слідчий суддя вважає помилкою і до уваги не приймає.

Із наданих суду ОСОБА_4 документів слідує, що він являючись приватним підприємцем і прийнявши 09.12.2016 року участь у аукціоні по продажу необробленої деревини, згідно аукціонного свідоцтва № 014, отримав право на укладення договору купівлі продажу необробленої деревини в ДП «Сторожинецьке ЛГ» та 19.12.2016 року уклав такий договір за № 16-12ф-790т.

В подальшому, на підставі вказаного договору, ОСОБА_4 отримав наряд на відпуск деревини за № 1157 від 23.03.2017 року в кількості 20 м.куб. та рахунок на оплату половника хвойної породи, а 23.03.2017 року оплатив вказаний рахунок в сумі 35260 грн.

Всі документи, які підтверджують участь у аукціоні, укладення договору купівлі-продажу, отримання наряду, рахунку та оплату половника є наявними в матеріалах справи, які суд досліджував у їх оригіналах.

Згідно показань свідка ОСОБА_9 , вбачається, що йому, як майстру лісозаготівельних робіт Гільчанського лісництва, ДП «Сторожинецьке ЛГ» ОСОБА_4 подав наряд на відпуск 20 м.куб. деревини, яку він загрузив в автомобіль «Урал» під керуванням водія ОСОБА_8 , прочипував на виписав товаро-транспортні документи. При відгрузці він допустив загрузку п`яти кубічних метрів лісу діаметром більше 20 см., а мав би загрузити колоди діаметром від від 14 до 19 см., оскільки необхідного діаметру не було в наявності. В подальшому йому стало відомо про затримання цього автомобіля з лісом. За допущення такої пересортиці його по підприємству притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином в суді доведено, що документи на лісодеревину є і вони належні. Однак відсутність таких документів в ініціаторів клопотання та наявність у них документів в яких є невідповідність зазначеної кількості деревини із фактичною її кількістю, давала можливість звернення до слідчого судді із розглядуваним клопотанням, зазначаючи вказану невідповідність як підставу для арешту лісодеревини.

Натомість жодних підстав для арешту автомобіля з причепом, в ході судового розгляду, слідчим суддею не виявлено. На вказаний автомобіль і причеп були представлені відповідні документи, які також були в копіях додані до клопотання.

Перевезення незаконно зрубаних дерев, як причетність до такої самовільної рубки, давала би можливість слідчому ініціювати клопотання про арешт автомобіля, яким вони перевозилися, однак, на думку слідчого судді така інформація є надуманою і до такого висновку, слідчий суддя прийшов виходячи з наступного

Зазначаючи, як в клопотанні так і в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, інформацію про перевозку цим автомобілем самовільно зрубаної деревини в кількості 17 стовбурів, ініціатори клопотання не потурбувалися про надання слідчому судді доказів такої інформації та джерел її отримання. Однак із показань свідка ОСОБА_10 , який являється лісничим Гільчанського лісництва, слідчим суддею встановлено, що жодної самовільної рубки в лісництві за останній квартал 2017 року, не було скоєно, що в сукупності дає слідчому судді підстави сумніватися в достовірності інформації щодо самовільної рубки дерев, а відповідно і в наявності підстав для арешту автомобіля з причепом.

З цих же підстав, слідчий суддя не знайшов і доказів мети арешту автомобіля з причепом, оскільки необхідності збереження цих транспортних засобів, як речових доказів немає так як немає і необхідності визнання автомобіля з причепом речовими доказами з огляду на те, що вони такими не є.

Речовими доказами, згідно положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Виходячи із зазначеного правила та зважаючи на те, що у слідчого, на дату подачі клопотання, були підстави для арешту лісодеревини, а також з огляду на наявну в матеріалах постанову слідчого від 29.03.2017 року про визнання лісо-деревини у кількості 17 колод хвойної породи речовим доказом, слідчий суддя вважає, що на час подачі першого клопотання про арешт цієї деревини, мета арешту, а саме збереження речових доказів, виходячи із правових підстав кримінального правопорушення передбачених в ч.4 ст.358 КПК України, хоч і не була зазначена в цьому клопотанні але мала місце.

Разом з тим, звернення до слідчого судді із клопотанням в подальшому, після 72 годин, які давались на усунення недоліків клопотання, така мета вже була відсутня, хоч і зазначена в клопотанні. При цьому її відсутність була пов`язана з тим, що за день до подачі клопотання, а саме 04.04.2017 року, слідчим був допитаний в якості свідка майстер по лісозаготівельних роботах Гільчанського лісництва ОСОБА_9 , протокол допиту якого долучено до клопотання, який показав, що він допустив помилку і видав 5 куб.м. лісу хвойної породи діаметром більше 20 сантиметрів, а мав би видати цих 5 кубів діаметром до 19 сантиметрів.

Тобто знаючи, що ніякої самочинної рубки лісу не було, а помилку з діаметрами загружених на автомобіль колод допустив майстер який здійснював відгрузку лісу у слідчого була відсутня така мета арешту, як збереження речових доказів, оскільки лісодеревина переставала взагалі бути речовим доказом.

З огляду на диспозицію ст.358 ч.4 КК України, у слідчого та прокурора була також відсутня і необхідність арешту як лісодеревини так і автомобіля з причепом, оскільки об`єктивною стороною вказаного кримінального правопорушення є використання завідомо підробленого документа, а не використання речей у вигляді автомобіля і лісодеревини.

Необхідність такого арешту, по відкритому провадженню, за правовою кваліфікацією передбаченою ст. 246 КК України, слідчим суддею взагалі не оцінюється з огляду на не підтвердження такої кваліфікації внаслідок не підтвердження самовільної, незаконної рубки дерев.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя знаходить, що слідчий та прокурор в своєму клопотанні та безпосередньо в суді не довели необхідність арешту, як лісодеревини так і автомобіля з причепом, а також підстав та мети арешту.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про арешт майна, погоджене із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 відмовити, внаслідок недоведеності необхідності такого арешту.

Слідчий суддя