Провадження № 11-кп/792/409/17
Справа № 685/13/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальні провадження №0000161, №0000365, №0000373 від 16 червня, 12 грудня та 23 грудня 2016 року за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Теофіпольського районного суду від 27 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Теофіпольського районного суду від 27 квітня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Копашнево Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:

- 13.12.2016 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та призначенням 2-річного іспитового строку, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 визначено остаточне покарання, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з 27 квітня 2017 року, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 20 березня по 27 квітня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 11 червня 2016 року близько 15 год., діючи умисно та керуючись корисливим мотивом на заволодіння чужим майном, демонтувавши віконну раму, проник всередину складського приміщення по АДРЕСА_1 , належного потерпілому ОСОБА_9 , звідки через пробитий у дерев`яних дверях отвір викрав брухт чорного металу у вигляді швелерів, стовпчиків та пошкоджених частин до сільськогосподарської техніки, загальною масою 72 кг по ціні 3 грн./кг на загальну суму 216 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 шкоду на зазначену суму.
Надалі 16 червня 2016 року близько 16 год. ОСОБА_8 , продовжуючи свій умисел, діючи в аналогічний попередньому спосіб, таємно викрав з цього ж складського приміщення брухт чорного металу, масою 625 кг по ціні 3 грн./кг, на загальну суму 1875 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 шкоду на зазначену суму. Всього ОСОБА_8 викрав у потерпілого ОСОБА_9 майно на загальну суму 2091 грн.

Крім того, 09 грудня 2016 року близько 23 год. ОСОБА_8 , діючи умисно та керуючись корисливим мотивом на заволодіння чужим майном, демонтувавши за допомогою металевої труби навісний замок погребу потерпілого ОСОБА_10 , розташованого на території господарства потерпілого по АДРЕСА_1 , проник всередину даного погребу, звідки повторно таємно викрав 6 скляних банок з консервацією помідорів ємністю 1 л, по ціні 35,75 грн. кожна на загальну суму 214,50 грн.

Надалі, 10 грудня 2016 року близько 22 год., ОСОБА_8 , продовжуючи свій умисел, в аналогічний попередньому спосіб проник до цього ж погребу потерпілого ОСОБА_10 , звідки таємно викрав 5 скляних банок тушкованого курячого м`яса, ємністю 0,5 л кожна по ціні 42,50 грн., на загальну суму 212,50 грн. Всього ОСОБА_8 заподіяв шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 427,00 грн.

Крім того, 23 грудня 2016 року близько 01 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном та керуючись корисливим мотивом, зірвавши навісний замок на вхідних дверях, відваживши його за допомогою невеликого металевого прута, проник у складське примішення на території металобази (територія колишнього інкубаторного цеху) по АДРЕСА_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_11 , і на якій він здійснює заготівлю металобрухту, звідки повторно таємно викрав брухт міді масою 4,5 кг, який був складений у невеликий поліпропіленовий мішок білого кольору, по ціні 125 грн./кг, загальною вартістю 562,50 грн., чим заподіяв потерпілому шкоду на зазначену суму.

В своїй апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, прокурор просить вирок Теофіпольського районного суду від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Теофіпольського районного суду від 13 грудня 2016 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні йому покарання за сукупністю злочинів та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зазначає, що призначаючи покарання за кількома вироками місцевий суд повинен визначити вид і розмір основного та додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.
Вказує, що суд першої інстанції повинен був за усіма 5 епізодами злочинної діяльності обвинуваченого, кваліфікованими за ч.3 ст.185 КК України призначити одне покарання та на підставі ч.1 ст.71 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків з покаранням за вироком Теофіпольського районного суду від 13 грудня 2016 року.
Акцентує увагу, що місцевим судом не враховано, що обвинувачений вчинив 5 епізодів злочинних діянь, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, раніше судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, однотипність способу вчинення обвинуваченим крадіжок, періодичність та систематичність викрадення ним одного і того ж виду матеріальних цінностей з метою наживи, завдану потерпілим шкоду не відшкодовано, те, що він ніде не працював, що на думку прокурора свідчить про стійкість його злочинних намірів і схильність до паразитичного способу життя.
В своїй апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду щодо нього змінити та пом`якшити призначене йому покарання, із застосуванням ст.69 та ст.69-1 КК України.

Не оспорюючи доведеності своєї вини, а також правильність кваліфікації його дій, вважає вирок місцевого суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням норм кримінального права, невідповідності призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Вказує, що призначене місцевим судом покарання є занадто суворим.

Звертає увагу, що місцевий суд не дав належної оцінки обставинам, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Зокрема, те, що вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочинів, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, проходив службу в зоні АТО.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає за таких підстав.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих злочинах, передбачених ч.3 ст.185 КК України визнав повністю.

Як встановлено колегією суддів, обвинувачений ОСОБА_8 11 червня 2016 року близько 15 год., діючи умисно та керуючись корисливим мотивом на заволодіння чужим майном, повторно таємно, демонтувавши віконну раму, проник всередину складського приміщення по АДРЕСА_1 , належного потерпілому ОСОБА_9 , звідки через пробитий у дерев`яних дверях отвір викрав брухт чорного металу у вигляді швелерів, стовпчиків та пошкоджених частин до сільськогосподарської техніки, загальною масою 72 кг по ціні 3 грн./кг на загальну суму 216 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 шкоду на зазначену суму.
Надалі 16 червня 2016 року близько 16 год. ОСОБА_8 , продовжуючи свій умисел, діючи в аналогічний попередньому спосіб, повторно таємно викрав з цього ж складського приміщення брухт чорного металу, масою 625 кг по ціні 3 грн./кг, на загальну суму 1875 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 шкоду на зазначену суму. Всього ОСОБА_8 викрав у потерпілого ОСОБА_9 майно на загальну суму 2091 грн.

Крім того, 09 грудня 2016 року близько 23 год. ОСОБА_8 , діючи умисно та керуючись корисливим мотивом на заволодіння чужим майном, демонтувавши за допомогою металевої труби навісний замок погребу потерпілого ОСОБА_10 , розташованого на території господарства потерпілого по АДРЕСА_1 , проник всередину даного погребу, звідки повторно таємно викрав 6 скляних банок з консервацією помідорів ємністю 1 л, по ціні 35,75 грн. кожна на загальну суму 214,50 грн.

Надалі, 10 грудня 2016 року близько 22 год., ОСОБА_8 , продовжуючи свій умисел, в аналогічний попередньому спосіб проник до цього ж погребу потерпілого ОСОБА_10 , звідки повторно таємно викрав 5 скляних банок тушкованого курячого м`яса, ємністю 0,5 л кожна по ціні 42,50 грн., на загальну суму 212,50 грн. Всього ОСОБА_8 заподіяв шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 427,00 грн.

Крім того, 23 грудня 2016 року близько 01 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном та керуючись корисливим мотивом, зірвавши навісний замок на вхідних дверях, відваживши його за допомогою невеликого металевого прута, проник у складське примішення на території металобази (територія колишнього інкубаторного цеху) по АДРЕСА_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_11 , і на якій він здійснює заготівлю металобрухту, звідки повторно таємно викрав брухт міді масою 4,5 кг, який був складений у невеликий поліпропіленовий мішок білого кольору, по ціні 125 грн./кг, загальною вартістю 562,50 грн., чим заподіяв потерпілому шкоду на зазначену суму.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з проникненням в приміщення, вчинене повторно, є вірною.

Разом з тим, вирок суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання підлягає до скасування.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1, ч.2 ст.409, п.3 ч.1 ст.413 КПК України підставою для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції враховано, що останній раніше судимий, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно видав частину викраденого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та призначив таке ближче до мінімального, та застосував ч.4 ст.70 КК України для остаточного визначення міри покарання.

Ці дані про особу обвинуваченого дають колегії суддів підстави вважати, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначені покарання за сукупністю злочинів та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення через м`якість є обґрунтованими.

Ті обставини, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, що є учасником АТО є такими, що пом`якшують покарання і враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України. Однак ці обставини, на думку колегії суддів не дають підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та подальшого пом`якшення покарання та застосування ст.69 КК України з урахуванням зазначених даних про особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно роз`яснень, що містяться в 11.25 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коди новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання них законної сили.
Судом першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні 5 епізодів крадіжок чужого майна з проникненням у приміщення (крадіжки майна ОСОБА_12 11.06.2016 та 16.06.2016, крадіжки майна ОСОБА_10 09.12.2016 та 10.12.2016, крадіжка майна ОСОБА_11 23.12.2016), які кваліфіковані за однією частиною однієї статті КК України, а саме за ч.3 ст. 185 КК України за ознаками повторності та проникнення до приміщення. При цьому останній епізод злочинної діяльності ОСОБА_8 вчинено 23.12.2016, тобто, після проголошення вироку Теофіпольського районного суду від 13.12.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_8 .
Враховуючи наведене, суд повинен був призначити ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків з покаранням за вироком Теофіпольського районного суду від 13.12.2016 року.
Також, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних, в тому числі тяжких, корисливих злочинів, за які відбував реальні покарання у виді позбавлення волі, після постановлення 13 грудня 2016 року Теофіпольським районним судом вироку за аналогічні злочини, 23.12.2016 року вчинив новий умисний тяжкий злочин, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, характеризується негативно, колегія суддів приходить до висновку про призначення йому більш тяжчого покарання.

Враховуючи викладе, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , такими, що на увагу не заслуговують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням санкції кримінального закону, за яким кваліфіковані його злочинні дії, та вимог ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст.407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.
Вирок Теофіпольського районного суду від 27 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Теофіпольського районного суду від 13 грудня 2016 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 20.03.2017 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2