Справа № 504/1622/17
Провадження №1-кп/523/664/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , у присутності обвинуваченого, розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з доданими до нього документами кримінального провадження за №0000451 від 19.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України, -

Встановила:
18.07.2017 року з Апеляційного суду Одеської області після визначення підсудності до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 20.03.2017 року був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 16.05.2017р. був змінений на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Строк дії ухвали суду припинив свою дію 15.06.2017р.

У ході підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв особливо тяжке кримінальне правопорушення, санкція статті якої передбачає лише призначення покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, також мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений негативно характеризується за місцем мешкання, не працевлаштований, судовий розгляд не розпочатий, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини по справі та незаконно впливати на потерпілого, чинити тиск на свідка, яка була його співмешканкою з метою уникнути кримінальної відповідальності, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників процесу захисника, який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, мотивуючи тим, що прокурор не достовірно викладає інформацію щодо його підзахисного, який декілька разів лікувався у психіатричній лікарні, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, сліпу матір, родича зі сторони батька, які потребують постійного стороннього догляду, сам обвинувачений потребує лікування, водночас зазначив, що потерпілий будь-яких претензій до ОСОБА_7 не має, що підтверджується нотаріально завіреною заявою; раніше обраний домашній арешт з покладеними на обвинуваченого обов`язками не порушувався, тому підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не існує, достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з певними обмеженнями, разом з цим додатково заявив, що обставини вчинення кримінального правопорушення викликають сумніви в вірності кваліфікації за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України, оскільки дії потерпілого спровокували виниклу ситуацію, що підлягає ретельному дослідженню; обвинуваченого, який підтримав клопотання захисника; вивчивши надані до суду матеріали, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Дійсно, відповідно до положень ст.315 ч.3 КПК України питання щодо обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно підозрюваного під час досудового розслідування вирішується у підготовчому судовому засіданні. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з цим статтею ст.183 ч.1 КПК України проголошено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

Дослідивши наданий до суду обвинувальний акт, який містить дані про особу обвинуваченого, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання та реєстрації, проживає з родиною, працює, хоча неофіційно, поведінку обвинуваченого під час розгляду клопотання, а також викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення, оцінюючи у сукупності викладені доводи, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_7 іншу міру запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого мешкання у певний період доби, що на думку колегії суддів буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 134, 177-178, 181, 194, 331, 369-372, 205, 392 КПК України, суд, -

Постановила:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

1. Прибувати по першому виклику до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час.

2. Зобовязати ОСОБА_7 не залишати місце свого постійного мешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 годин до 6.00 години наступного дня.

3. Без дозволу суду не відлучатися за межі м. Одеси та Одеської області.

4. Повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю до Лиманського ВП ГУНП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого.

Разом з цим організацію виконання ухвали суду покласти на прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000451 від 19.03.2017 року.

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 1.10.2017 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3