Ухвала
про залишення касаційної скарги без руху

30 січня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року, який ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року змінений,
в с т а н о в и в:
За змістом касаційної скарги засуджений порушує питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку та ставить вимогу про скасування вироку без вказівки щодо долі ухвали апеляційного суду.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 438 цього Кодексу встановлено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, суд касаційної інстанції не вправі скасувати або змінити оскаржуване рішення, а виходить з обставин, установлених судом.
Статтею 427 КПК регламентовано вимоги до касаційної скарги, в якій має бути викладено обґрунтування позиції з урахуванням наведених положень процесуального закону, проте ОСОБА_4 на це не зважив, скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 5 цієї статті.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, не погоджуючись з рішенням суду щодо правильності свого засудження за ч. 2 ст. 186 КК, засуджений ОСОБА_4 зокрема, вказує на неповноту судового розгляду, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому доводів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущених судом при ухваленні вироку, що викликає обов`язкове його скасування та які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, у касаційній скарзі не зазначено.
Попри те, що вирок був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури засудженим не зазначено конкретних порушень закону, які, на його думку, було допущено апеляційним судом, звідси, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Також скарга містить суперечності, оскільки у поданій скарзі ОСОБА_4 вказує, що скаргу подано на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року, а у мотивувальній її частині та у вимогах до суду касаційної інстанції автор скарги зазначає про незаконність вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року та необхідність його скасування. Наведені протиріччя породжують сумніви щодо того, яке саме судове рішення є предметом оскарження.

Зазначена у скарзі вимога про скасування вироку місцевого суду, без вказівки щодо долі ухвали апеляційного суду, не узгоджується зі ст. 436 КПК, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК до скарги не додана завірена належним чином копія вироку місцевого суду (копії судових рішень має бути належним чином оформлено та засвідчено відбитком гербової печатки суду, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173).

Виконуючи приписи ст. 429 КПК, колегія суддів перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу, встановила, що її подано без додержання положень наведеної норми процесуального права. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 повинно бути надано строк для усунення недоліків із роз`ясненням, що у разі невиконання зазначених вимог скаргу буде повернуто.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3