Провадження №1-кп/748/123/17
Єдиний унікальний № 748/612/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 від 20 грудня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, одруженого, раніше не судимого силу ст. 89 КК України, освіта середня спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , що відповідно до Законів України "Про військовий обов"язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" 14.02.2015 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 53 від 14.03.2015 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , наказом № 67 від 01.04.2015 призначений на посаду кухаря господарчого відділення взводу реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 02 квітня 2016 року в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Стутату внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини з особистих мотивів, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 до 27.02.2017 року обов`язки військової служби не виконував, прибувши 27.02.2017 року до органу досудового розслідування військової прокуратури Чернігівського гарнізону.

Так, ОСОБА_3 внаслідок самовільного залишення розташування військової частини не виконував обов`язки військової служби з 02.04.2016 року по 27.02.2017 року, будь-яких заходів для повернення на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, в зазначений період останній перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де займався особистими справами.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно самовільно залишив військову частину понад один місяць та перебував вдома. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць військовослужбовцем за призовом під час мобілізації.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне визнати з`явлення із зізнанням та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

У відповідності до наданих довідок ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. ОСОБА_3 є раніше не судимим в силу ст.89 КК України, притягувався до адміністративної відповідальності 11.06.2010 за ст.173 КУпАП, 07.11.2016 за ч.1 ст.178 КУпАП, ч.1 ст.175-1 КУпАП, за місцем служби характеризується негативно.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, стан його здоров`я, майновий стан, що офіційно ніде не працює, обставини вчиненого ним злочину, і вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах санкції ч. 3 ст. 407 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу ОСОБА_3 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, обставини даної справи, те що він добровільно з"явився в розташування частини, за період відсутності його в розташуванні нових злочинів не вчинив, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а виправлення та попередження вчинення нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши, у відповідності до ст. 76 КК України, наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1