13.04.2017 363/3737/16-к
В И Р О К
Іменем України
13 квітня 2017 року, Вишгородський районний суд Київської області у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участі: секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000765 від 01 липня 2016 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області, українця, громадянина України, який має середню повну освіту, пенсіонера, одруженого, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_11 вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , за наступних обставин.
Так, 01 липня 2016 року приблизно о 14:00 годині ОСОБА_11 перебував за місцем свого проживання, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де в цей час між ним та його братом ОСОБА_11 , який проживав у іншій частині цього ж будинку, виникла словесна сварка на побутовому ґрунті, а саме з приводу розподілу майна в ході якої ОСОБА_11 почав нецензурно виражатись в бік обвинуваченого.
Реалізуючи свій злочинний намір на позбавлення життя усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з мотиву особистих неприязних відносин, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті та бажаючи їх настання, ОСОБА_11 зайшов до будинку за вказаною адресою, де взявши мисливську гладкоствольну рушницю «ТОЗ-34Р» № НОМЕР_1 дванадцятого калібру, яка споряджена двома набоями та вийшов на вулицю, де знаходився його брат ОСОБА_11 . Знаходячись на АДРЕСА_1 та №5-а ОСОБА_11 , під час продовження словесної сварки з ОСОБА_11 , перебуваючи на відстані близько одного метра від останнього направив рушницю в бік ОСОБА_11 , який схопив обвинуваченого за ліву руку, якою той тримав передню частину рушниці, а ОСОБА_11 в цей час намагаючись вирвати свою руку з рушницею, від потерпілого, одночасно здійснив два постріли, чим спричинив останньому два вогнепальних поранення в області грудної клітини.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 11/д/№210 тр. від 21.09.2016 року смерть ОСОБА_11 , 1969 року народження, настала від вогнепальних дробових поранень грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів. Від отриманих тілесних ушкоджень, у вигляді двох вогнепальних дробових поранень грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, ОСОБА_11 помер на місці події.
Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні свою провину у скоєному злочину за ч.1 ст.115 КК України не визнав, вказав, що його дії повинні бути кваліфіковані за ст.119 КК України, а саме вбивство через необережність та пояснив, що ОСОБА_11 був його братом, якому він все життя допомагав, фактично його утримував. З ОСОБА_11 вони сварились із-за того, що він зловживав алкогольними напоями, бив колишню дружину, знущався з матері.
01.07.2016 року приблизно о 13:00 годині він перебував дома, а поряд на подвір`ї знаходився його брат та між ними виникла розмова щодо поділу автомобільного причепу, під час якої він погодився віддати братові причеп, а останній зобов`язався сплатити йому кошти. У зв`язку із чим, він викотив причеп на двір і залишив його там і сказав, щоб ОСОБА_11 забрав причепа, на що ОСОБА_12 відповів, щоб він віддав йому документи на причіп, але він сказав, що віддасть документи на причіп, якщо брат поверне йому гроші, після чого пішов до будинку. В цей час, його брат ОСОБА_11 підійшов до хвіртки та став погрожувати йому, поведінка брата була агресивною. У зв`язку із чим, він зайшов до свого будинку та взяв гладкоствольну рушницю «ТОЗ-34Р» № НОМЕР_1 дванадцятого калібру, патрони і вийшов на вулицю, пішов до ОСОБА_12 , знявши рушницю із запобіжника. Його брат стояв біля причепу та побачивши його з рушницею почав його знову ображати та погрожувати, а потім підійшов до обвинуваченого взявся за його ліву руку, якою він тримав рушницю, але він хотів висмикнути руку з рушницею з рук ОСОБА_12 , після чого стався постріл. Він схаменувся лише тоді, коли сусід зробив йому зауваження і він побачив, як ОСОБА_11 впав. Він не мав умислу на вбивство брата, а хотів лише його припугнути, що б останній злякався та перестав ображати його та його сім`ю, а також висловлювати погрози, то б то заспокоїти ОСОБА_13 . Обвинувачений зробив висновки щодо скоєного ним злочину, жалкує про те, що виправити скоєного ним не можливо. При призначені покарання просив врахувати його каяття у вбивстві, допомогу у розкритті злочину. Цивільний позов визнає частково, а саме у розмірі 50000 60000 гривень.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_11 у вчиненні даного кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду із показів потерпілої, свідків та інших досліджених судом доказів в їх сукупності та взаємозв`язку.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засідання пояснила, що ОСОБА_11 є її батьком. 01.07.2016 року вона зателефонувала батьку, відповіла на дзвінок ОСОБА_14 , вона плакала та повідомила про те, що батька вбили. Про обставини події їй нічого не відомо, лише зазначила, що батько неодноразового говорив про те, що обвинувачений постійно робить йому зауваження, свариться по побутовим питанням. У них виникали сварки, пов`язанні із спадковим майном, зокрема з приводу автомобільного причепу. Батько дійсно зловживав алкогольними напоями, та іноді поводився агресивно, але все це, на думку потерпілої не виправдовує дій обвинуваченого. Вважає, що обвинувачений заслуговує на сувору міру покарання та просить, заявлений нею цивільний позов, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити у повному обсязі.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що вона з ОСОБА_11 перебували у шлюбі до 16.04. 2016 року, але продовжували проживати у цивільному шлюбі. 01.07.2016 року вона з ОСОБА_11 приїхали за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1 . Приблизно о 13:30 годині вона почула, що обвинувачений покликав її, та сказав, щоб ОСОБА_11 прибрав причеп, на що ОСОБА_12 йому відповів, щоб віддав йому документи. ОСОБА_15 сказав, що віддасть документи на причеп лише тоді, коли ОСОБА_12 віддасть гроші. Вони почали сваритись, обвинувачений пішов до будинку, а ОСОБА_12 пішов на вулицю, прибирати причепа. Потім вона почула якусь розмову та вибігла на подвір`я, та побачила, що ОСОБА_12 лежав біля паркану зі сторони вулиці. Вона почала кричати сусідам щоб вони викликали швидку допомогу, побігла додому за мокрим полотенцем та почала телефонувати. За весь час, коли вона перебувала у шлюбі зі ОСОБА_12 , з 2011 року, стосунки у нього з братом були нормальні. Вони сварились із-за побутових питань, господарства, автомобіля, ОСОБА_16 зловживав алкогольними напоями, але останнім часом вживав лише легкі алкогольні напої, оскільки хотів розпочати нове життя.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , а також з останнім, вона мешкала у одній частині будинку. 01.07.2016 року о 12:00 годині вона приїхала додому в с. Нові Петрівці з м. Києва. Потім вона почула, як приїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , а через деякий час почула вибух. Вона вибігла на вулицю та побачила тіло ОСОБА_12 , який лежав зі сторони вулиці біля паркану. За життя ОСОБА_11 був агресивним, вживав алкогольні напої, погрожував її вбивством, іноді навіть бив. Обвинувачений постійно допомагав брату ОСОБА_12 , а останній часто поводився агресивно та сварився з братом, з приводу спадкового майна. ОСОБА_11 взагалі не вживає алкогольні напої та постійно її допомагає.
Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що з 1992 року вона жила по сусідству з ОСОБА_11 . За цей час вона його часто бачила в алкогольному сп`янінні, він бігав по селу з рушницею, ламав паркан, побив вікна в хаті обвинуваченого, постійно дебоширив. Влітку 2016 року вона перебувала дома в с.Старі Петрівці та почула вибух. Вийшовши на подвір`я вона побачила ОСОБА_12 , який лежав на землі та його дружину ОСОБА_19 , яка кричала, щоб викликали швидку допомогу.
Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_16 . 01.07.2016 року він перебував дома, у дворі почув звук хвіртки обвинуваченого, останній виставляв сміття та пішов до себе у двір. В цей час на вулиці стояв причеп, а ОСОБА_12 почав йти до хвіртки обвинуваченого. Потім він почув вистріл та вибіг на вулицю і побачив, що ОСОБА_12 лежав біля причепу, а ОСОБА_15 стояв біля нього з рушницею. ОСОБА_15 був переляканий та занепокоєний. За життя ОСОБА_12 часто вживав алкогольні напої. З обвинуваченим у них конфліктів не було, ОСОБА_15 завжди намагався заспокоїти ОСОБА_12 .
Експерт ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що за його участі було проведено огляд трупу ОСОБА_11 , та складено висновок судово-медичної експертизи. Надав аналогічні пояснення, викладеним у висновку, також зазначив, що не виключає можливість спричинення тілесних ушкоджень потерпілому за обставинами вказаними обвинуваченим про проведенні слідчого експерименту.
Вина обвинуваченим ОСОБА_11 , також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінального провадження.
Даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2016 року з фототаблицями, згідно якого ОСОБА_11 на місці події показав та продемонстрував за яких обставин він, за адресою: АДРЕСА_1 вчинив вбивство ОСОБА_11 (а.к.п.130-143).
Даними з висновку судово-медичної експертизи під №11/Д/№210тр. 2016 р. від 01 липня 2016 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_11 за даними наданої медичної документації та даними судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_11 за №210 тр.-2016 р. від 01 липня 2016 року встановлені наступні тілесні ушкодження - вхідні вогнепальні рани:
-рана № 1 по передній поверхні грудної клітини в проекції мечоподібного відростка грудини з дефектом шкіри по типу «мінус тканина», від якої бере початок рановий канал, направлений спереду назад, практично сагіттально і декілька зверху вниз, що йде через шкіру з масивним темно-червоним крововиливом по периферії, підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини даної області, мечоподібного відростку грудини, проникає у ліву плевральну порожнину, проходить через нижню частку лівої легені, аорту, діафрагму, ліву частку печінки, (по ходу описаного раннього раневого каналу між по лівій, що біля хребта лінії виявлені осколкові переломи 8-9-го ребер), дванадцятої грудної хребець (в якому вбачається пластмасовий контейнер), м`які тканини 7-11-го міжреберних проміжків, шкірно-м`язові шари спини, в яких між лівим, що біля хребта і лопатки лініями в проекції остистих відростків 7-12-го грудних хребців виявлено металеві іногородні тіла (дріб);
-рана № 2 - по передній поверхні грудної клітки зліва з дефектом шкіри по типу "мінус тканину", від якої бере початок рановий канал, спрямований спереду назад, кілька зліва направо і кілька зверху вниз, що йде через шкіру з масивним темно-червоним крововиливом по периферії, підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини цій галузі, (по ходу описаного раневого каналу між лівим, що біля грудини і середньоключичної лініями виявлені осколкові переломи 6-8-го ребер), проникає в ліву плевральну порожнину, проходить через нижню частку лівої легені, перикард і серце в області верхівки його, діафрагму, ліву частку печінки (в якій вбачається пластмасовий контейнер), верхній край селезінки, м`які тканини 7-11-го міжреберних проміжків, шкірно-м`язові злам спини, в яких між лівими біля хбертової і лопатки лініями в проекції остистих відростків 7-12-го грудних хребців виявлено металевих сторонніх тіла (дріб);
- вихідна вогнепальна рана на задній поверхні грудної клітини зліва.
Такого характеру тілесні ушкодження могли виникнути від дії вогнепальних снарядів при пострілах з вогнепальної зброї, можливо в строк і при обставинах, вказаних в постанові про призначення даної експертизи і, в своїй сукупності і окремо відносяться до тяжким тілесним пошкодженням, як небезпечних для життя. Смерть ОСОБА_11 , 1969 року народження, настала від вогнепальних дробових поранень грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів.
На руках трупа немає тілесних ушкоджень, які могли б виникнути при захисті від наносяться ударом. При судово-токсикологічної експертизи в крові трупа виявлено етиловий спирт в концентрації - 1,35%о, що за життя могло відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.122-129).
Даними з висновку судово-медичної експертизи під № 143/д-2016 р. від 26.09.2016 року, згідно якого, з наданої документації відомо, що ОСОБА_11 звертався в травмпункт Вишгородської ЦРЛ 01 липня 2016 року, де йому було встановлено діагноз: "забита рана 1-го міжпальцевого проміжку правої кисті". Такого характеру тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупого предмета, можливо за таких обставин, які вказані в постанові про призначення експертизи, і, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше 21 дня. (т.1 а.с.121)
Даними з висновку судово-медичної експертизи під № 12/Д/№ 210 тр.-2016 р. від 27 вересня 2016 року, згідно якого, не виключається можливість утворення наявних у ОСОБА_11 , 1969 року народження, тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказав підозрюваний ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту 27 вересня 2016 року.
Даними з посвідчення виданого МВС України на ім`я ОСОБА_11 , на право зберігання, носіння гладкоствольної рушниці ТОЗ-34, 12 кал., № НОМЕР_2 від 04.09.2014 року, строком дії до 18.06.2017 року (т.2 а.с.33) та довідкою, згідно якої ОСОБА_11 дійсно є власником мисливської гладко дульної зброї та перебуває на обліку в дозвільній системі Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області , дозвіл виданий 18.06.2002 року та дійсний до 18.06.2017 року (т.2 а.с.34)
Колегія суддів приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України.
Всі досліджені доказі є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою та взаємопов`язаною у зазначеному кримінальному провадженні.
Звертаючи увагу на те, що покази обвинуваченого ОСОБА_11 в судовому засіданні, в частині того, що він не мав умислу на вбивство брата ОСОБА_13 , що рушницю він узяв з метою заспокоїти брата після сварки, яка відбулась між ними, а таким чином вбивство було вчинено з необережності повністю спростовуються зазначеними доказами і які узгоджуються з фактичними обставинами справи, колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого про часткове визнання своє вини у скоєнні кримінального правопорушення, а саме відсутності умислу на вчинення вбивства, як бажання уникнути відповідальності та покарання за скоєння особливо тяжкого злочину.

Аналізуючи докази в їх сукупності, слід зазначити, що між ОСОБА_23 та ОСОБА_12 тривалий час відбувалися сварки та образи з приводу поділу спадкового майна та поведінки потерпілого. Крім того, потерпілий ОСОБА_16 , згідно пояснень потерпілої, свідків, зокрема матері загиблого та колишньої дружини, зловживав алкогольними напоями та під час вживання алкоголю поводився дуже агресивно, був схильний до вчинення бійок. 01.07.2016 року потерпілий ОСОБА_11 вживав алкогольні напої, про що свідчить вміст етилового спирту в концентрації 1,35%о в його корові. У той же час судом не встановлено необхідності застосування обвинуваченим зброї. Навпаки, з пояснень обвинуваченого вбачається, що після сварки з потерпілим, останній пішов за двір для прибирання причепу та не вчиняв будь-яких дій які б потребували захисту з боку обвинуваченого. В той час, як обвинувачений, будучи колишнім працівником МНС, маючи дозвіл на зберігання та носіння гладкодульної зброї з 2002 року, повинен був передбачити наслідки, які могли настати у разі використання зброї, а саме проведення пострілів.

Також, під час судового засідання, обвинувачений пояснив, що він тримав зброю, лівою рукою за верхню частину, а правою рукою за нижню частину, при цьому два, або три пальці, знаходилися на спускових гачках, то б то розташування його рук свідчило про здійснення умисного, усвідомлюваного пострілу. Доводи обвинуваченого, що постріл було здійснено з необережності не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а поранення руки обвинуваченого, при пострілі з незручного положення, не можуть свідчити про відсутність умислу на вбивство.

Крім того, про наявність умислу на позбавлення життя свідчить також те, що обвинувачений, під час сутички з потерпілим, направив рушницю таким чином, що постріли було здійснено в життєво важливі органи потерпілого, що спричинило його смерть.

Також, колегія суддів, вважає, що дане вбивство, не могло бути вчинено в стані сильного душевного хвилювання, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів та свідчень обвинуваченого, його дії, не дивлячись на образи з боку потерпілого, не були раптовими. Так обвинувачений, після сварки, яка відбулась між ним та потерпілим, враховуючи дії потерпілого, який конфлікт не продовжував, обвинувачений пішов до будинку за зброєю, та вийшов з нею до потерпілого здійснив постріли внаслідок яких настала смерть потерпілого. Таким чином обстановка, дії потерпілого та обвинуваченого, динаміка розвитку подій не свідчать проте, що обвинувачений вчинив вбивство в стані сильного душевного хвилювання.

Тобто дані обставини мали місце в обопільній сварці з мотивів викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, дане вбивство вчинено із непрямим умислом, тобто ОСОБА_11 хоча і не бажав настання смерті потерпілого, але міг свідомо припускати її настання, беручи зброю з метою вирішення конфлікту.

Колегія суддів, проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у тому, що він 01.07.2016 року здійснив умисне вбивство ОСОБА_11 , повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 правильно кваліфіковані за ст. 115 ч.1 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У відповідності до ст. 65 ч. 1 п. 3 КК України колегія суддів призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 593 від 11.08.2016 року ОСОБА_11 , як у минулому, так і у період часу, до якого відноситься правопорушення, у відношення якого він підозрюється, яким-небудь стійким хронічним психічним розладом не страждав; не перебував у стані будь-якого тимчасового хворобливого психічного розладу; за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_11 у даний час також психічно здоровий і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним, не потребує застосування до нього яких-небудь примусових заходів медичного характеру (т.2 а.с.12-14).

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_11 : раніше не судимий (т.2 а.с.32), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.2 а.с.31), є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської аварії, категорії №1 (т.2 а.с.24), є пенсіонером ГУ МНС України в Київській області з 17.11.2005 року (т.2 а.с.25), за місцем проживання характеризується виключно позитивно, що підтверджується як характеристикою наданою Старопетрівською сільською радою, так і характеристикою наданою мешканцями села Старі Петрівці за підписами депутатів (т.2 а.с.27 -29); одружений (т.1 а.с.49), має двох повнолітніх синів, то б то має міцні соціальні стосунки, що також підтверджується свідоцтвом про народження онуки ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має ряд хронічних захворювань, зокрема: хронічний вірусний гепатит «В», гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця (т.1 а.с.47, 50-53, 56-68), впродовж 23.01.2006 року до 23.01.2011 року ОСОБА_11 була встановлена ІІ група інвалідності (т.1 а.с.54), даних про проходження огляду після 2011 року суду не надано.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до ст. 66 КК України, колегій суддів визнає активне сприяння розкриттю злочину та каяття щодо вчинення вбивства брата.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, колегія суддів, враховуючи, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, і ніхто не може свавільно позбавити її життя, приймаючи до уваги ступінь тяжкості і обставини вчиненого злочину, а також тяжкість наслідків, що настали, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого (його вік, стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки), ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, поведінку потерпілого ОСОБА_11 яка передувала обставинам події, враховуючи думку потерпілої щодо міри покарання, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого при призначенні мінімального покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.115 КК України.
Колегія суддів також вважає за необхідне, з врахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На думку колегії суддів, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди, колегія суддів виходить з того, що потерпілою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння їй матеріальної шкоди, а тому приходить до висновку, що в цій частині цивільний позов є безпідставним та недоведеним, а тому в його задоволені слід відмовити.

Щодо вимоги потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з врахуванням вимог ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, з огляду на перенесену потерпілою глибину душевних страждань, що пов`язані зі смертю рідної людини, а саме батька, вимушеними змінами у життєвих планах і стосунках, а також з огляду на засади розумності і справедливості, ступінь вини обвинуваченого, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 100 000 грн.

Процесуальні витрати, у відповідності до ст. 124 КПК України, за проведення судово-балістичної експертизи у сумі 926,17 гривень та у сумі 439,80 гривень, за проведення судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу у сумі 2201,00 гривень, а загалом 3566 гривень 97 копійок, слід стягнути з ОСОБА_11 на користь держави.
Речові докази у відповідності до ст.100 КПК України: 2 стріляні гільзи 12-го калібру, протяжки стволів рушниці «ТОЗ-34 Р», № НОМЕР_1 , 12-го калібру, рушницю «ТОЗ -34Р» № НОМЕР_1 , 12-го калібру, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області, гільзи та протяжки слід знищити, а рушницю слід конфіскувати.
Керуючись ст.ст. 91, 100, 124, 368-370, 373-374,392 КПК України, ст.ст. 23, 1167, 1168, 1201 ЦК України, ст. 58, 60 ЦПК України, колегія суддів,
ЗАСУДИЛА:
ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в СІЗО № 13 управління Державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_11 , а саме з 01 липня 2016 року, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 у відшкодування завданої моральної шкоди в суму розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави понесені процесуальні витрати у сумі 3566 гривень 97 копійок.
Речові докази по справі: 2 стріляні гільзи 12-го калібру, протяжки стволів рушниці «ТОЗ-34 Р», № НОМЕР_1 , 12-го калібру, рушницю «ТОЗ -34Р» № НОМЕР_1 , 12-го калібру, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області, гільзи та протяжки слід знищити, а рушницю конфіскувати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_3
Суддя: ОСОБА_2