У Х В А Л А

"02" березня 2017 р. Справа153/41/17

Провадження1-кп/153/9/17-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

розглянувши клопотання прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
02 березня 2017 року прокурор Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 під час судового засідання звернувся до суду Ямпільського районного суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Вказав, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимий за вчинення умисних та корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин. Вказав, що 06 січня 2017 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 06 березня 2017 року. Вважає, що на даний час, підстав для скасування обраного запобіжного заходу відсутні, об`єктивно існують ризики переховування ОСОБА_4 від суду, і саме такий захід сприяв своєчасному проведенню досудового розслідування після його розшуку та проведенню судового розгляду, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Прокурор Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 дане клопотання підтримав в повному обсязі та просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечує, щодо заявленого прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури клопотання, щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд заслухавши думку прокурора про необхідність задоволення клопотання, захисника, обвинуваченого, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного:

Згідно із змістом ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10)наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Пунктом 3 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (Рішення Європейського Суду з прав людини від 12 січня 2012 року у справі Тодоров проти України, заява №16717/05).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 утримується під вартою з 06 січня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини (правова позиція ЄСПЛ справа "Хайредінов проти України" від 14 жовтня 2010 року) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Під час розгляду клопотання суддею встановлено, що прокурором не доведено жодної із передбачених ч.1 ст.177 КПК України мети застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не викладено обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

Прокурором до клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не надано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, переховувався від органів досудового розслідування, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Також, не переконано суддю у тім, що більш м`який запобіжний захід буде недоцільним у застосуванні відносно ОСОБА_4 , тому суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою слід відмовити.

Окрім того, обвинувачений та його захисник просять не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, обвинувачений просить застосувати інший більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків обрати відносно нього міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який на переконання судді є таким запобіжним заходом, який дасть можливість ОСОБА_4 виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також можливість обдумати свій вчинок, та можливість виправитись.

При обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 179,193, 194, 196, 197, 199, 202 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - відмовити.

Застосувати запобіжний захід - особисте зобов`язання, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками та потерпілими по кримінальному провадженню №0000335 від 01 вересня 2016 року, в якому він є обвинуваченим.

Строк дії ухвали 60 днів з дня її постановлення, тобто до 01 травня 2017 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та захиснику негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню у частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти із зали суду та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно п.2 ч.3 ст.202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з під варти із зали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Головуючий ОСОБА_1