Дата документу Справа № 337/4814/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/554/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/4814/16-к
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003191 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта середня-спеціальна, не працює, не одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимої:
1) 20.02.2014р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185,75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
2) 16.07.2014р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185,75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
3) 30.09.2014р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185,71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
4) 14.01.2015р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185,70 ч.4 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнилась 28.10.2015р. по відбуттю строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, вважає, що вказаний вирок у частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.

Так, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як випливає із норм кримінального та кримінального процесуального законів, а саме ст.75 КК України, ст.374 КПК України та п.9 абз.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо враховуючи тяжкість злочину, особу засудженого та інші обставини справи суд дійде висновку про можливість звільнення особи від покарання, то таке рішення суду має бути належним чином мотивоване.

Вважає, що судом 1 інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання з випробуванням недостатньо враховано суспільну небезпеку та обставини вчинених правопорушень, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, особу обвинуваченої, яка раніше була неодноразово судима за аналогічні злочини, судимості за які не зняті та не погашені, відбувала покарання реально, на шлях виправлення не стала та знову вчинила аналогічні злочини, що свідчить про антисоціальну направленість її особистості а також той факт, що обвинувачена не працює і тому офіційних джерел доходу не має.

Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_6 не відшкодувала збиток у розмірі 495 гривень 44 копійки, завданий потерпілій ОСОБА_10 . Попри те, що цивільний позов потерпілою не заявлявся, зазначене свідчить про байдуже ставлення засудженої до своїх протизаконних діянь.

Звертає увагу, що призначаючи покарання з випробуванням та ще і на мінімальний термін судом 1 інстанції взято до уваги, що ОСОБА_6 «свою вину в скоєнні кримінального правопорушення визнала повністю, підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, не оспорювала їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовилася. Просить суворо не карати, в скоєному щиро кається»

Так, матеріалами провадження поза розумним сумнівом підтверджується, що наведене кримінальне правопорушення вчинено саме ОСОБА_6 , а тому обвинувачена не могла не давати показання з визнанням своєї вини, оскільки така позиція лише б погіршила її становище та дала б підстави суду для вирішення питання про призначення більш суворого покарання.

Із вищевказаного вбачається, що наведені обставини не є тими заслугами перед суспільством та державою, що можуть стати причиною для призначення такого м`якого покарання та на такий короткий випробувальний термін. До того ж зазначені підстави будь-яким чином не завадили засудженій вчинити кримінальне правопорушення середньої тяжкості за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Сукупність наведеного свідчить, що призначене ОСОБА_6 покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням ще і на мінімальний термін, не відповідає як тяжкості та суспільній небезпеці вчиненого кримінального правопорушення, так і даним про особу обвинуваченого, внаслідок його м`якості, та є результатом неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, через що вирок Хортицького районного суду від 19.12.2016 підлягає скасуванню.

Просить вирок суду у частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК України), а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену, у тому числі і в останньому слові, яка просила вирок суду залишити без зміни; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року ОСОБА_6 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_6 , будучи судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, знову вчинила умисне корисливе кримінальне правопорушення при таких обставинах:
Так, 10 жовтня 2016р. о 15.30 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, зайшла до приміщення магазину «Матрьошка», розташованого по АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, підійшла до вішалки з джинсовим одягом, з якої зняла джинси чоловічі «901», вартістю 425,00грн., джинси чоловічі «С 6-66», вартістю 395,00грн., що належали ОСОБА_11 , які поклала до своєї сумки, після чого покинула приміщення вказаного магазину, не розплатившись за товар.
Заволодівши викраденим та отримавши його у своє повне розпорядження, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла, чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 820,00 грн.
Крім того, 10 жовтня 2016р. приблизно о 15.40год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, зайшла до приміщення магазину «Зоосвіт», розташованого по вул. Василя Сергієнка, буд.23 у м. Запоріжжі, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, взяла з полиці поводок фірми «Flexi» New CLASSIC (5м/до12) червоного кольору, вартістю 177,44грн., поводок фірми «Flexi» New CLASSIC COMPACT (5м/до15) чорного кольору, вартістю 219,86 грн., що належали ОСОБА_12 , які поклала до своєї сумки, після чого покинула приміщення вказаного магазину, не розплатившись за товар.
Заволодівши викраденим та отримавши його у своє повне розпорядження, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла, чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 397,30грн.
Крім того, 10 жовтня 2016р. о 16.00год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, зайшла до приміщення магазину «Клевер», розташованого по вул. Василя Сергієнка, буд.66-А у м. Запоріжжі, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, взяла з торгівельної вітрини 2 дезодоранти «Lady speed stick», гелевий, вартістю 48,40грн. кожний, дезодорант «Lady speed stick» Дика Фрезія, вартістю 52,44грн., дезодорант «Lady speed stick» Квітка вишні, сухий, вартістю 52,44грн., дезодорант «Lady speed stick» Квітучий сад», вартістю 52,44грн., 3 флакони шампуню «Hand and Sholders», шовковистий, для сухого та нормального волосся, 400мл., вартістю 71,42грн. кожний, 2 флакони шампуню «Hand and Sholders», густі та міцні, 400мл., вартістю 71,42грн. кожний, шампунь «Hand and Sholders» 400мл., вартістю 71,42 грн., що належали ОСОБА_10 , які поклала до своєї сумки, після чого покинула приміщення вказаного магазину, не розплатившись за товар.
Заволодівши викраденим та отримавши його у своє повне розпорядження, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 611, 22 грн.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самої обвинуваченої в судовому засіданні, де вона повністю визнавала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченої та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора про призначення ОСОБА_6 покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість та невідповідність призначеного останній покарання вимогам кримінального закону через неправильне застосування ст. 75 КК України, є такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан тощо. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Згідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 місцевим судом було враховано що остання має постійне місце проживання, щиро розкаялася у скоєному, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, обставин, що обтяжують покарання останньої, не встановлено, а тому районний суд визнав можливим не призначати їй реальне позбавлення волі і правильно застосував до неї ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про те, що суд неправильно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, щире каяття, оскільки протилежна позиція останньої лише б погіршило її становище, є голослівними, так як нічим не підтверджуються.

Не заслуговують уваги доводи прокурора про те, що обвинувачена ОСОБА_6 не відшкодувала збиток у розмірі 495 гривень 44 копійки, завданий потерпілій ОСОБА_10 , оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, така шкода може бути стягнута потерпілою, якщо вона заявить цивільний позов.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 офіційне ніде не працює, а тому не має офіційних доходів, раніше була неодноразово судима, відбувала покарання реально, було враховано судом першої інстанції при призначенні останній виду і розміру покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи вищевказане, а також те, що ОСОБА_6 має на утриманні двох дітей, неодружена, має постійне місце проживання, вчинила крадіжки, які є злочинами середньої тяжкості, на невеликі суми, потерпілі претензій до неї не мають та не наполягали на суворому покаранні для останньої (а.п. 23, 25, 32), має на утриманні двох дітей, неодружена, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду про звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням шляхом визначення іспитового строку та встановлення контролю за її поведінкою, є законним, при цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування в даному випадку до обвинуваченої ст. ст. 75, 76 КК України в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинувачену більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні залишити без задоволення, а вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: