н/п 1-кп/490/5/2017
В И Р О К
29 березня 2017 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого згідно ст.89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,
Сторони кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
20 грудня 2014 року близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля буд. 10 по вул.Спаській м. Миколаєва, переслідуючи корисливу мету обернути на свою користь чуже майно, діючи умисно, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, штовхнув руками ОСОБА_6 в спину, від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_3 , з метою подавати опір потерпілого, став наносити ОСОБА_6 удари руками та ногами в різні частини тулуба, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді 8 саден, синця в області обличчя та синця в області лівої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1912 від 23.12.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та не є небезпечними для життя чи здоров`я.
В подальшому, ОСОБА_3 намагався відкрито викрасти у ОСОБА_6 з кишені гроші в сумі 450 гривень, але довести до кінця свій злочинний намір не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 втримав вказані гроші в своїх руках.
Після вчинених дій ОСОБА_3 з місця події намагався зникнути, але неподалік був затриманий працівниками поліції.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та повідомив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставин, він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля буд.10 по вул.Спаській м. Миколаєва, діючи умисно з метою викрасти грошові кошти, штовхнув руками ОСОБА_6 в спину, від чого останній впав на землю, після чого наніс останньому удари в різні частини тулуба, та намагався викрасти у ОСОБА_6 з кишені гроші, однак, ОСОБА_6 втримав гроші в руках. Коли він відійшов від місця події на кілька метрів, його затримали працівники поліції. Зазначив, що це трапилось через вживання спиртних напоїв, у вчиненому щиро кається.
У судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просив суд ухвалити рішення на розсуд суду.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має певне місце проживання, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, та як обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що його пом`якшує, щире каяття, знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлений. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1