Справа № 545/248/17
Провадження 1-в/545/109/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.02.2017 року Полтавський районний суду Полтавської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відносно засудженого:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого: 19.02.2015 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст. 309 ч. 1, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, засуджений:
- 24.12.2015 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст. 309 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 2 років 01 міс. позбавлення волі,
щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст. 82 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулись до суду із спільною заявою щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, відносно засудженого ОСОБА_8 .
Від засудженого та заявників надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, подання підтримали.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 при розгляді клопотання покладався на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні заяви, так як засуджений на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, до праці відноситься не задовільно, має не стабільну поведінку.
Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, особову справу, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше був засуджений вироком від 19.02.2015 року Деснянського районного суду м. Чернігова за ч.1 ст. 309, 75 КК України до позбавлення волі строком на один рік з іспитовим строком на один рік.
В даний час відбуває покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.12.2015 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на два роки один місяць.
Початок строку покарання: 28.03.2016 року.
Кінець строку покарання: 28.04.2018 року.
На час розгляду справи не відбута частина покарання у засудженого ОСОБА_8 становить 1 рік 2 місяці.
Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.03.2016 року.
Під час утримання в Чернігівському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Порушень вимог режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.
Також встановлено, що засуджений ОСОБА_8 прибув до Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) для подальшого відбування покарання, - 22.04.2016 року.
Як вбачається з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_8 за час перебування в установі БВК № 16 працював лише один місяць, а саме в жовтні 2016 року, інші відомості які б свідчили про його працевлаштування відсутні.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», звернено увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України ( 2341-14 ) (далі - КК).
Також пунктом 2 вказаної вище постанови визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК (2341-14).
Заявниками не надано суду доказів, які б вказували, що засуджений став на шлях виправлення, має заохочення, працевлаштований і своєю поведінкою довів, що до нього можна застосувати більш м`яке покарання.
Окрім цього, до засудженого вироком від 19.02.2015 року застосовувався іспитовий термін, який він не виправдав.
Також, судом встановлено, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.02.2017 року відмовлено в задоволенні спільного подання Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст. 82 КК України, відносно засудженого ОСОБА_8 , а також те, що до компетенції суду не входять повноваження щодо вирішення питання про розподілення засуджених між виправними колоніями.
За даних обставин суд вважає, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
В задоволенні заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відносно засудженого ОСОБА_8 щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст. 82 КК України, та визначення місця відбування покарання засудженого - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1