Справа №345/959/17
Провадження № 1-кс/345/231/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2017 року м. Калуш
Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянув у закритому судовому засідання клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, не судимого, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, -
в с т а н о в и в:
Клопотання надійшло до суду 16.03.2017 року.
Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 , обіймаючи з 11.01.2012 посаду керуючого Калуського відділення № 11 головного спеціаліста з продажу послуг клієнтам Прикарпатського регіонального управління ПАТ КБ Приватбанк, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, планував та організовував роботу відділення, здійснював контроль за виконанням бюджету та планових показників, за забезпеченням своєчасності та якості здійснення банківських операцій, за забезпеченням банківських цінностей та дотримання відповідальними працівниками процедур та нормативних документів ПАТ КБ «Приватбанк» при роботі з банківськими продуктами, тобто виконуючи організаційно-розпорядчі функції, являвся службовою особою вказаної банківської установи.
Маючи згідно займаної посади та обумовлені необхідністю виконання службових обов`язків ОСОБА_4 мав доступи до програмних комплексів банку, зокрема до Єдиної клієнтської бази (ЄКБ), в яку вносив та редагував дані, що містяться в ЄКБ з використанням особистого логіну IF290784DRI та паролю.
Однак, ОСОБА_4 , керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення за рахунок банку, використовуючи надані йому можливості по роботі з ЄКБ, зловживаючи своїм службовим становищем та порушуючи встановлений порядок розірвання депозитних договорів клієнтів, передбачений інформаційним листом № 97 від 16.02.2006 Про порядок розірвання депозитних договорів фізичних осіб, згідно якому, у випадку розірвання депозитного договору без наявності у банку письмової заяви вкладника, відповідальність за дану операцію і всі пов`язані із нею фінансові ризики несе операціоніст, який виконав дану операцію, неодноразово вносив до ЄКБ неправдиві відомості про клієнтів банку, а саме, без їх відома, вказував у ЄКБ свій номер телефону, що давало йому можливість самому отримувати смс-повідомлення, які банк відправляв нібито клієнту і таким чином приховував факт вчинення злочину. Після цього, без відома та доручення клієнтів, ОСОБА_4 замовляв, оформляв та отримував платіжні картки на їх ім`я, на які за допомогою програмних комплексів банку, таємно здійснював безготівкові перекази депозитних коштів з рахунків клієнтів. У подальшому, ОСОБА_4 , знімав депозитні кошти клієнтів у банкоматній мережі банку м. Калуша та звертав на свою користь.
З метою подальшого заволодіння, кошти із вказаних рахунків ОСОБА_4 16.11.2011 перерахував на карту Миттєва НОМЕР_3 , яку незаконно додав в ЄКБ на ім`я ОСОБА_6 , зокрема: з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 особисто перерахував на зазначену карту «Миттєва» ? 9 709 грн, а з рахунку № НОМЕР_2 12 147,39 грн. Кошти на загальну суму 21 630 грн. із вказаної картки Миттєва НОМЕР_3 ОСОБА_4 особисто було знято у період з 16.11.2011 по 23.11.2011 у банкоматі CAIF8730, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 16.11.2011 4 000 грн., 18.11.2011 4 000 грн., 21.11.2011 8 000 грн., 23.11.2011 5 630 грн.
З метою подальшого заволодіння, кошти із вказаного рахунку ОСОБА_4 особисто перерахував на картку НОМЕР_6 , оформлену ним 14.07.2012 без відома клієнта на ім`я ОСОБА_8 , зокрема ОСОБА_4 перерахував на вказану картку: 14.07.2012 4 000 доларів США, 16.07.2012 19 000 доларів США. При цьому ОСОБА_4 під своїм логіном та паролем вніс в ЄКБ до картки НОМЕР_6 додатковий фінансовий номер телефону НОМЕР_7 , який не належний клієнту ОСОБА_8 , на який 14.07.2012 і 16.07.2012 відправлено смс-повідомлення про розхідні операції по депозиту.
Грошові кошти на загальну суму 184 200 грн. з даної карти особисто знято ОСОБА_4 в період з 14.07.2012 по 25.07.2012 у банкоматі CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, а саме: 14.07.2012 в сумі 8 000 грн, 16.07.2012 в сумі 80 000 грн., 17.07.2012 в сумі 47 000 грн., 18.07.2012 в сумі 25 000 грн., 25.07.2012 в сумі 1 000 грн., а також в банкоматі CAIF6096, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 7, а саме: 14.07.2012 в сумі 23 200 грн.
Депозитні кошти з рахунку № НОМЕР_8 ОСОБА_4 перерахував на картку НОМЕР_10 , оформлену ним без відома клієнта на ім`я ОСОБА_10 , зокрема: 27.07.2012 в сумі 40 000 грн. та 28.07.2012 в сумі 50 000 грн. В подальшому ОСОБА_4 27.07.2012 особисто зняв кошти на загальну суму 89 100 грн. з вказаної картки НОМЕР_10 у банкоматі CAIF1488 за адресою: м. Калуш, вул. Грушевського, 99 в сумі 4 000 грн., у банкоматі CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, 27.07.2012 в сумі 34 000 грн. та 28.07.2012 в сумі 51 100 грн.
В той же день депозитні кошти в сумі 10 163 євро ОСОБА_4 особисто перераховав з депозитного рахунку № НОМЕР_12 на картку № НОМЕР_13 . При цьому 22.08.2012 та 23.08.2012 на додатковий фінансовий номер телефону НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_4 , який вказаний ним під логіном-паролем ОСОБА_9 в ЄКБ, були відправлені смс-повідомлення про збільшення ліміту по карті та про розхідні операції по депозиту. Депозитні кошти з вказаної картки на загальну суму 101 180 грн. зняті ОСОБА_4 у банкоматах м. Калуша CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98: 22.08.2012 в сумі 60 000 грн., 23.08.2012 в сумі 20 000 грн., 29.08.2012 в сумі 1 180 грн. та CAIF6096, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 7, 22.08.2012 в сумі 20 000 грн.
Заявку на розірвання вказаного депозитного договору подав ОСОБА_4 , а авторизацію провів під логіном та паролем менеджер Калуського відділення №1, за адресою: м. Калуш, вул. Пушкіна, 8, ОСОБА_15 (логін- НОМЕР_16 ), який не був обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_4 .Депозитні кошти перераховані особисто ОСОБА_4 з використанням логіна та пароля касира-операціоніста ОСОБА_9 , яка не була обізнана у його злочинних намірах з депозитного рахунку клієнта ОСОБА_14 № НОМЕР_17 на картку № НОМЕР_13 (випущену 22.08.2012 ОСОБА_13 ), а саме: 03.09.2012 в сумі 9 000 євро, 05.09.2012 в сумі 930 євро.
03.09.2012 на телефон НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_4 і вказаний ним особисто під логіном та паролем ОСОБА_9 в ЄКБ, були відправлені смс-повідомлення про збільшення ліміту по карті та про розхідні операції по депозиту.
Депозитні кошти з вказаної картки на загальну суму 98 000 грн. зняті ОСОБА_4 03.09.2012 банкоматах м. Калуша, зокрема: CAIF6096, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 7, 03.09.2012 в сумі 10 000 грн., 04.09.2012 в сумі 4 000 грн., CAIF8730, за адресою: за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, 03.09.2012 в сумі 68 000 грн., 05.09.2012 8 000 грн. та САІF2454, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 62, 03.09.2012 в сумі 8 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , умисно, зловживаючи своїм службовим становищем незаконно заволодів грошовими коштами ПАТ КБ «Приватбанк», які знаходились на депозитних рахунках клієнтів, на загальну суму 494 110 грн., заподіявши ПАТ КБ Приватбанк збитків в особливо великому розмірі.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 5 ст. 191 КК України привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах.
Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
Слідчим дотримано вимоги ст.188 КПК України, оскільки до суду одночасно подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .
Згідно ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
На підставі ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна містити, крім іншого, посилання на обставини, які дають підстави для: обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; для висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; для висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини 4 статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.
Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, так як це повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , наказом від 11.01.2012 року про переміщення ОСОБА_4 , висновками службового розслідування від 11.06.2013 року, 31.01.2013 року, 13.02.2013 року та 17.07.2013 року, витягами з єдиної клієнтської бази по депозитних рахунках ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Прокурор також довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Наявність цих ризиків підтверджується тими обставини, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме санкція ч. 5 ст.191 КК України передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.Тому, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування. Так, 09.03.2017 року досудове розслідування по даній справі було зупинено та оголошено ОСОБА_4 в розшук.
Відповідно до інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») ОСОБА_4 22.03.2015 року о 13.34 год. перетнув державний кордон України в пункті перетину «Салькове».
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, підозрюваного у вчиненні злочину,передбаченого ч.3 ст.191 КК України, в рамках наявного кримінального провадження, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, участь підозрюваного в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковою.
Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; або відкликання ухвали прокурором.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 187-191 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Клопотання задоволити.
Надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, з метою його приводу до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали. Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора, зазначеного в ухвалі.
Строк дії ухвали до 15 вересня 2017 року. Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; або відкликання ухвали прокурором.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді та включені до апеляційної скарги на судове рішення.
Слідчий суддя