УХВАЛА
Іменем України
16 грудня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання посадової особи Прокуратури Дніпропетровської області внести відомості до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_3 від 25.11.2016 про вчинення слідчим прокуратури Дніпропетровської області кримінальних правопорушень за ознаками ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області щодо не внесення відомостей до ЄРДР, в якій просить зобов`язати посадову особу Прокуратури Дніпропетровської області внести відомості до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_3 від 25.11.2016 про вчинення слідчим прокуратури Дніпропетровської області кримінальних правопорушень за ознаками ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України.
В обґрунтування скарги зазначив, що 25.11.2016 він подав до Прокуратури Дніпропетровської області заяву про вчинення слідчим прокуратури Дніпропетровської області кримінальних правопорушень за ознаками ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України, в якій вказав, що згідно висновку № 4544-14 судової почеркознавчої експертизи від 08.05.2015 по кримінальному провадженню № 0000011 десять підписів слідчих Дніпропетровського РВ від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконані не цими слідчими, а не відомою особою, що вони також підтвердили на допиті в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровськ в якості свідків.
Підтвердженням того, що підписи у процесуальних документах по кримінальному провадженню № 0000011 були підроблені саме слідчим прокуратури Дніпропетровської області, є протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 14.11.2012 (т. 7 а.п. 223-233), який нібито проведений слідчим прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , на що вказує зазначене прізвище на титульному та на останньому аркуші, де надруковано прізвище ОСОБА_8 . Втім протокол повністю скопійований з протоколу допиту підозрюваного на той час ОСОБА_7 від 13.09.2012 (т. 3 а.п. 25-34), з тими ж помилками, що вказує на те, що допит фактично не проводився, а текст протоколу допиту надрукований слідчим з метою створення штучних доказів.
Крім того, підпис у протоколі допиту від 14.11.2012 (т. 7 а.п. 223), який виконаний нібито, від імені слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , йому не належить, що видно при порівняння його підпису, який міститься на інших процесуальних документах. Отже, очевидно, що цей протокол допису свідка ОСОБА_7 сфальсифіковано невідомою особою, а прізвище слідчого прокуратури ОСОБА_8 використано для створення штучних доказів.
Враховуючи вищевикладене, є достатні підстави вважати, що слідчим прокуратури Дніпропетровської області скоєно кримінальне правопорушення, що має ознаки ч. 2 ст. 365 та ч. 2 ст. 372 КК України).
В порушення ст. 214 КПК України відомості до ЄРДР протягом 24 годин не внесені. Тому просив скаргу задовольнити.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити, надав суду для огляду копії документів, на які посилався, що вказують на його думку на фальсифікацію протоколу допиту.
Прокурор в судовому засіданні проти скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, зазначивши, що вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, яким ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України скасовано і направлено на новий судовий розгляд. Наразі судом не надана оцінка протоколам слідчих дій, на які посилається заявник, не допитаний сам слідчий прокуратури ОСОБА_8 щодо обставин підпису, а тому немає підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Вислухавши в судовому засіданні заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.
Згідно наданої прокурором довідки щодо судового розгляду кримінального провадження № 0000011 за обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувальний акт у січні 2013 року було направлено до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
Вироком Дніпропетровського районного суду від 20.01.2014 ОСОБА_9 засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263, 70 КК України до 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.05.2014 вирок скасовано через істотні порушення кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.
Кримінальне провадження знаходилось на розгляді у Амур- Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська. Ухвалою суду від 21.08.2014 ОСОБА_9 змінено запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт до 19.10.2014, який не продовжувався.
15.01.2016 змінено обвинувачення, дії ОСОБА_9 перекваліфіковано на ч. 3 ст.15 ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 263 КК України.
Вироком Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська від 15.02.2016 ОСОБА_9 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від покарання звільнено з випробувальним терпіном на 3 роки. За ч.2 ст.263 КК України ОСОБА_9 виправдано.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.06.2016 вирок в частині засудження за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд, в частині виправдання ОСОБА_9 вирок залишено без змін.
На вирок та ухвалу в частині виправдання за ч.2 ст.263 КК України прокурором внесено касацій скаргу, яку судом касаційної інстанції прийнято до розгляду та витребувано справу. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2016 призначений судовий розгляд. Станом на 16.12.2016 допитано 2 потерпілих, з 4-х, обвинуваченого ОСОБА_9 , отже, триває судовий розгляд.
Листом Прокуратури Дніпропетровської області від 09.12.2016 № 06/1-3049-12 ОСОБА_3 відмовлено у внесенні до ЄРДР відомостей за вказаним повідомленням, оскільки заява не містить ознак кримінального правопорушення, а заявник вказує лише на можливу фальсифікацію доказів.
Згідно із ст. 214 чинного КПК України, після отримання кожної заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий чи прокурор зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення та протягом 24 годин внести відповідні відомості у ЄРДР та розпочати розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, перевірка заяви про кримінальне правопорушення повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного в ЄРДР. Лише потім, у випадку якщо посадова особа дійде висновку, що, наприклад, у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму в інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09.11.2012р. «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Тобто, законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора прийняти заяву про злочин і зареєструвати її, будь-яка відмова не допускається.
Дійсно, як вказує прокурор у своєму листі від 09.12.2016, положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку із ч. 1 ст. 2 КК України, яка розкриває поняття злочину.
В заяві ОСОБА_3 він вказує на наявність складу кримінального правопорушення у діях слідчого, оскільки за висновками експертизи підписи слідчих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконані не ними, а в протоколі допиту свідка ОСОБА_7 мається підпис слідчого ОСОБА_8 , який не схожий на справжній підпис останнього.
Водночас, оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР є гарантією відновлення права на початок досудового розслідування. У цьому випадку суддя слідчий здійснює захист права заявника, якому відмовлено у прийняття та реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення.
У випадку заявника досудове розслідування, на якому він міг оскаржити дії (бездіяльність) слідчого, вже звершено, а судове слідство ще триває. Тому наразі реалізувати право на захист можливо в інший спосіб, передбачений законом шляхом надання клопотань суду, участі у допиті свідків, потерпілих, у т.ч. і заявлення компетентному суду про визнання протоколів слідчих дій недопустимими доказами тощо.
На даний час судове слідство триває, оцінка викладеним у заяві фактам буде надаватися судом, який розглядає провадження. На даному етапі можлива перевірка викладених у заяві ОСОБА_3 обставин компетентним судом, за результатами якої можливо зробити висновок про наявність ознак складу кримінального правопорушення у діях слідчого.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303 307, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання посадової особи Прокуратури Дніпропетровської області внести відомості до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_3 від 25.11.2016 про вчинення слідчим прокуратури Дніпропетровської області кримінальних правопорушень за ознаками ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 16 грудня 2016 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 21 грудня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1