Справа № 128/417/16-к
ВИРОК
Іменем України
27 січня 2017 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
06.11.1991 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.ст.140 ч.2, 81 ч.3, 42 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в силу ст.46 КК України виконання вироку відстрочено на 2 роки;
19.11.1991 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.81 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
11.08.1994 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.81 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
30.11.1994 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.ст.140 ч.3, 42 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
10.02.2000 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.81 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
18.10.2005 року Немирівським районним судом Вінницької області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі;
16.12.2005 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.395 КК України до 6 місяців арешту;
03.03.2009 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 71, 72, 81 ч.4 КК України до 4 років 3 місяці позбавлення волі;
13.01.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. ст. 122 ч.1, 309 ч.1, 70 ч.1, 75 КК України до 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки
за ст. 185 ч.3 КК України, -
В період часу з 21 год. 00 хв. 11.08.2015 року по 03 год. 00 хв. 12.08.2015 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих спонукань, зайшов на подвір`я домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , відчинивши незачинені вхідні двері будинку, зайшов в середину веранди, звідки вчинив крадіжку металевих вагів, загальною вагою 85 кг, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 255 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що в зв`язку з важким матеріальним становищем, відсутністю будь яких коштів на прожиття, у вечірній час 11.08.2015 року, він викрав з будинку своєї односельчанки ОСОБА_5 металеві ваги, які в подальшому здав на металобрухт, але гроші йому за них прийомщик та і не віддав. Про скоєне ним він жалкує, оскільки проживає одиноко, має хворобливий стан здоров`я, живе лише за рахунок тимчасових заробітків та просить суд його суворо не карати, запевнюючи у неповторенні подібного.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 185 ч.3 КК України, як крадіжка, кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії тяжких, особу винного, те що він раніше судимий, вказане кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілої ОСОБА_5 , її думку щодо міри покарання ОСОБА_4 , згідно якої вона покладається на розсуд суду.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише при ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі та остаточне покарання з застосуванням положень ст. 71 КК України.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Питання щодо речових доказів судом не вирішується, оскільки такі докази стороною обвинувачення суду надані не були.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2014 року та остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: