Справа № 606/307/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимої,обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 ч. 1 ст. 126 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -
04 лютого 2017 року ОСОБА_3 перебуваючи по місцю власного проживання по АДРЕСА_1 спільно із своєю малолітньою донькою ОСОБА_7 вирішила заподіяти тілесні ушкодження останній. Реалізуючи такий свій намір, ОСОБА_3 в зазначеному місці та у вказаний час, схватила обома руками малолітню ОСОБА_7 за шию та почала здавлювати, в результаті чого спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден шиї, а також нанесла декілька ударів рукою по спині, в результаті чого спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді садна на задній поверхні ділянки грудної клітки, а також садна ділянки правого та лівого плечових суглобів, окрім цього ОСОБА_3 завдала своїй доньці декілька ударів в обличчя та праву руку в результаті чого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна носа і лівої виличної ділянки вушної раковини, садна 2-го, 3-го та 4-го пальців правої кисті, які за степенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, ОСОБА_3 05 лютого 2017 року перебуваючи по місцю власного проживання по АДРЕСА_1 із своєю малолітньою донькою ОСОБА_7 будучи розлюченою на поведінку доньки, прив`язала за допомогою мотузки останню за праву руку до ніжки стола в одній із кімнат будинку, обмеживши таким чином вільне пересування доньки. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 , ОСОБА_7 завдано фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому визнала повністю, зазначивши, що все відбувалось так, як описано в обвинувальному акті. Про вчинене дуже шкодує, запевняє, що подібного більше не повторить.
Обвинувачена ОСОБА_3 в ході судового розгляду відмовилася від подальшого дослідження доказів, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, в повному обсязі, погодившись зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують.
Суд, за клопотанням сторони обвинувачення, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним подальше дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує її дії: за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини провадження, особу винної, яка раніше не судима, однак негативно характеризується за місцем проживання, обставину, що пом`якшує покарання: щире каяття, сприяння судовому розгляду; до обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину щодо малолітньої особи.
Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що обвинуваченій із альтернативних покарань, передбачених санкціями ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, можливо призначити покарання у виді громадських робіт, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373. 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити їй покарання:
-за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;
-за ч. 1 ст. 126 КК України - у виді у виді 70 (сімдесяти) годин громадських робіт
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1