У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше засуджувався: 1) 19.04.1994 р. Мінським районним судом м. Києва за ст. 140 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 17.06.1995 р. на підстав Указу Президента України «Про амністію» від 19.04.1995 р.; 2) 10.10.2002 р. Оболонським районним судом м. Києва за ст. 309 ч.1, 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 3) 28.01.2009 р. Оболонським районним судом м. Києва зод ч.1, 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 4) 02.02.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу 1190 грн.; 5) 29.04.2014 р. Оболонським районним судом м. Києва за ст. 309 ч.1, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2015 р. іспитовий строк-випробування скасовано, направлений в місця позбавлення волі, початок строку покарання 02 березня 2015 р., кінець строку покарання 02 березня 2018 р., про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення, не мотивована.

Суд, заслухавши засудженого ОСОБА_4 , який просить задовольнити клопотання, прокурора, який вважає клопотання не підлягає задоволенню, дослідивши документи надані із БВК № 35 стосовно засудженого, вважає клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді … позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

У характеристиці, наданій Білоцерківською ВК № 35 на ОСОБА_4 від 22.12.2016 р. вказано, що він відбуває покарання з 02.03.2015 р. У Білоцерківській ВК № 35 відбуває покарання з 16.05.2015 р. Працевлаштований наказом № 1-пр від 01.03.2016 р. Не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. Відповідно до ст. 127 КВК України не бере участь у роботі самодіяльних організацій. Не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи Згідно вироку має позов, але виконавчий лист до установи не надходив.

Згідно довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_4 має 3 заохочення. 2 стягнення: а) 02.06.2015 р. вилучено шприц з голкою сувора догана: б) 18.02.2016 р. не виконав встановлених законодавством вимог адміністрації приступити до робіт по благоустрою місць позбавлення волі сувора догана.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом 1994 2014 р.р. п`ять разів засуджувався за умисні злочини. Відбував покарання у місцях позбавлення волі за вироком від 19.04.1994 р., звідки був звільнений за амністією.

Незважаючи на проявлений судом до нього гуманізм, ОСОБА_4 для себе належних висновків не зробив, вчинив новий умисний злочин, передбачений ст. 309 ч.1 КК України, за що був засуджений 10.10.2002 р. до позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Незважаючи на це ОСОБА_4 для себе належних висновків не зробив, вчинив новий умисний злочин, передбачений ст. 309 ч.1 КК України, за що був засуджений 28.01.2009 р. до позбавлення волі, звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Незважаючи на це ОСОБА_4 для себе належних висновків не зробив, вчинив новий умисний злочин, передбачений ст. 309 ч.1 КК України, за що був засуджений 02.02.2011 р. до штрафу.

Незважаючи на це ОСОБА_4 для себе належних висновків не зробив, вчинив новий умисний злочин, передбачений ст. 309 ч.1 КК України, за що був засуджений 29.04.2014 р. до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. Не дивлячись на проявлений судом гуманізм до нього, ОСОБА_4 не виправдав довіру суду, у зв`язку з чим ухвалою суду від 02.03.2015 р. відносно нього скасований іспитовий строк випробування і він направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання.

Перебуваючи у виправній колонії ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, не почав відразу працювати, не відвідує програми виховного впливу.

Вищевказане підтверджується характеристикою та довідкою про стягнення і заохочення засудженого ОСОБА_4 .

Суд зважаючи на особу засудженого ОСОБА_4 , його поведінку протягом тривалого часу, у т.ч. і місці відбування покарання, вважає він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

У суду відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення, тобто підстави, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Дії засудженого ОСОБА_4 протягом тривалого часу, на переконання суду, свідчать про його злочинну спрямованість поведінки, вперте небажання стати на шлях виправлення, він представляє небезпеку для суспільства, оскільки кожного разу після засудження, знову вчиняє злочини.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 371 ч.3, ст. 539 ч.5 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали щодо умовно-дострового звільнення від відбування покарання зупиняє її виконання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області