Провадження №1-кп/485/45/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду №1 в м.Снігурівка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Снігурівка Миколаївської області, українки, громадянки України, ромської національності, з неповною середньою освітою, неодруженої, маючої на утриманні чотирьох малолітніх дітей, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу на користь держави у сумі 850грн.;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, невійськовозобов"язаного, неодруженого, утриманців немаючого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- вироком апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2002 року за ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2, 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 02 листопада 2011 року умовно-достроково на підставі постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2011 року на невідбутий термін покарання 1 рік 1 місяць 9 днів;
- вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 грудня 2014 року за ч.1 ст. ст.309 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850грн.;
- вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 березня 2017 року за ч.1 ст.309 КК України у виді одного року обмеження волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_6 ,
потерпіла - ОСОБА_7 ,
захисник - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачені - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
09 лютого 2017 року близько 19 години 20 хвилин, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, біля житлового будинку АДРЕСА_1 , почали ображати нецензурною лайкою потерпілу ОСОБА_7 , яка проходила у цей час повз вказаного житлового будинку. У ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, обвинувачені підбігли до потерпілої та вдвох нанесли численні удари руками в область обличчя та голови, від яких остання впала на землю.
Продовжуючи злочинні дії, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли лежачій потерпілій ОСОБА_7 численні удари ногами та руками в область голови, тулуба та кінцівок, всього нанесли останній не менше десяти ударів, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: синця у внутрішньо-нижньому квадраті лівої молочної залози, рани на слизовій оболонці нижньої губи, забою м"яких тканин в лівій тім"яно-потиличній області голови, садна на правій щоці, синця на мізинці правої руки, синця на передній поверхні лівої гомілки, синця в нижній частині правої сідниці, на зовнішній стороні стегна, передньо-зовнішній стороні лівої гомілки, забою м"яких тканин правого ліктя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №25 від 17 лютого 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у пред"явленому їй обвинуваченні визнала повністю, цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди визнала у розмірі 500грн., а про стягнення матеріальної шкоди не визнала. Суду пояснила, що прийшла додому 09 лютого 2017 року, діти розповіли, що ОСОБА_7 приходила до неї додому з сокирою та намагалася витягнути вікно, за яке вона заборгувала останній. Вона разом з ОСОБА_5 вживали спиртні напої у власному будинку. У цей час повз будинку проходила потерпіла. Перебуваючи у стані сп"яніння, вона вибігла на вулицю та почала з нею сваритися, а потім битися. Потім разом впали на землю. Стверджувала, що ОСОБА_5 у бійці не приймав участь, а лише їх розборонив.
Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред"явленому йому обвинуваченні та цивільний позов потерпілої не визнав. Суду пояснив, що дійсно 09 лютого 2017 року він прийшов до своєї знайомої ОСОБА_4 та разом вживали спиртне. Діти ОСОБА_4 розповіли про те, що їх сусідка ОСОБА_7 приходила з сокирою та намагалася витягнути вікно, оскільки остання заборгувала за нього гроші. У цей час повз будинку проходила потерпіла. Побачивши останню, ОСОБА_4 вибігла за нею та почала сваритися. Він теж вийшов та зробив зауваження, чому вона приходила до циганів з сокирою, так як її могли вбити. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почалися битися, а він лише їх розборонив.
Вина обвинувачених у вчиненні злочину підтверджується наданими стороною обвинувачення наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що 09 лютого 2017 року пообіді заходила до подвір"я ОСОБА_4 з сокирою та мала намір витягти вікно, за яке ОСОБА_4 їй заборгувала кошти. Діти обвинуваченої попросили її зачекати на повернення матері. У вечірній час вона йшла до своїх кумів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Бачила як на подвір"ї сварилися ОСОБА_4 з ОСОБА_5 . Після чого останні вибігли на вулицю та почали разом наносити їй удари. Першою удар в обличчя нанесла ОСОБА_4 , потім почала наносити удари позаду у голову, а ОСОБА_5 наніс удар кулаком в обличчя, а потім в голову, після чого вона впала на землю. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали наносити удари ногами по тулубу та обличчю. Бійка тривали не більше двох-трьох хвилин. Почала кричати та просили припинити бійку. З будинку вибігли неповнолітні діти ОСОБА_4 та почали кричати. Бійка припинилася. Потім вона зетелефонувала до поліції та повідомила про подію. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 10000грн. підтримую у повному обсязі.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що ОСОБА_4 його співмешканкою, а потерпіла сусідкою. Коли прийшов додому побачив побиту ОСОБА_4 , яка повідомила, що у неї була бійка з ОСОБА_7 . ОСОБА_5 на цей час вже у домі не було.
Показаннями ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що біля 19-15 09 лютого 2017 року їй зателефонувала її кума ОСОБА_7 та повідомила, що прийде у гості. Через декілька хвилин почули крик, вийшли разом ОСОБА_11 , побачили потерпілу, самої бійки вони не бачили. Діти ОСОБА_4 просили викликати поліцію. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вони не бачили. Про побиття потерпілої обвинуваченими знають зі слів самої потерпілої.
Аналогічні покази показам свідка ОСОБА_10 дав і свідок ОСОБА_11 .
Пояснення свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що ОСОБА_4 є її матір"ю. Дійсно 09 лютого 2017 року пообіді до них додому приходила сусідка ОСОБА_7 з сокирою у руках та намагалася витягнути вікно, за яке їй заборгувала мати. ЇЇ поросили зачекати на матір. Десь у вечірній час додому повернулася матір з ОСОБА_5 , які почали разом вживати спиртне. Діти розповіли матері про те, що приходила потерпіла. Через декілька хвилин повз будинку проходила потерпіла. Мати першою вибігла на вулицю та почала сваритися з нею. Другою вийшла вона, а потім ОСОБА_5 . Між матір"ю та потерпілою виникла бійка. Обидві впали на землю, а ОСОБА_5 їх розборонив.
Поясненнями свідка ОСОБА_14 - слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП, яка суду пояснила, що до неї надійшла заява потерпілої. Обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні бійки та нанесені тілесних ушкоджень потерпілій та стверджувала, що удари наносила вона сама. ОСОБА_5 спростовував, що він приймав участь у бійці та нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій, а лише тільки розборонив їх. При проведенні слідчого експерименту, за участі судово-медичного експерта ОСОБА_15 , потерпіла вказувала місце розташування обвинувачених та показала, що першою удар в обличчя нанесла ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_5 в обличчя та в голову. Коли вона впала на землю на праву сторону, обидва обвинувачениі почали наносити їй удари. Від проведення слідчого експерименту обвинувачені відмовилися.
Показаннями свідка ОСОБА_15 - судово-медичного експерта, який пояснив, що був присутнім при проведенні слідчого експерименту. Потерпіла послідовно розповіла та потім показала як обвинувачені наносили їй тілесні ушкодження та в якій послідовності, які узгоджуються з їх локалізацією, давністю спричинення, механізму утворення та могли утворитися при обставинах, зазначених потерпілою.
Заявою потерпілої ОСОБА_7 від 09 лютого 2017 року про те, що їй 09 лютого 2017 року обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили тілесні ушкодження та витягом з кримінального провадження №0000083 від 09 лютого 2017 року, внесеного до ЄРДР за кваліфікацією злочину за ч.1 ст.125 КК України.
Протокол огляду місця події від 10 лютого 2017 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що місцем вчинення злочину є ділянка дороги біля житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає обвинувачена ОСОБА_4 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23 березня 2017 року з фототаблицею до нього, за участі потерпілої ОСОБА_7 , згідно з яким остання на місцевості показала де та яким чином обвинувачені наносили їй удари по обличчю та тулубу.
Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 09 лютого 2017 року та висновком експерта №25 від 17 лютого 2017 року, які свідчать, що у потерпілої ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: синця у внутрішньо-нижньому квадраті лівої молочної залози, рани на слизовій оболонці нижньої губи, забою м"яких тканин в лівій тім"яно-потиличній області голови, садна на правій щоці, синця на мізинці правої руки, синця на передній поверхні лівої гомілки, синця в нижній частині правої сідниці, на зовнішній стороні стегна, передньо-зовнішній стороні лівої гомілки, забою м"яких тканин правого ліктя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 28 березня 2017 року та висновком експерта №51 від 28 березня 2017 року, з урахуванням слідчого експерименту з участю потерпілої, згідно з якими не виключено, що вказані вище тілесні ушкодження могли утворитися в час та при обставинах, вказаних потерпілою під час проведення слідчого експерименту. Виходячи з наявних тілесних ушкоджень потерпілій було нанесено не менше 10 ударів.
Вказані докази є належними, допустимими і підтверджують факт, що саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Суд критично ставиться до свідчень свідка ОСОБА_13 та обвинуваченого, які стверджували, що третім після ОСОБА_4 та ОСОБА_13 вийшов ОСОБА_5 та лише розбороняв ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , як такі, що спростовуються показами самого обвинуваченого, який стверджував, що він разом з ОСОБА_4 знаходився на вулиці та зробив зауваження ОСОБА_7 , чому вона приходила до циганів з сокирою та що її могли вбити, а також показами потерпілої, яка пояснювала, що у вона не має конфлікту з ОСОБА_5 , зазначене підтвердив і сам обвинувачений, а тому немає підстав не вірити потерпілій щодо обставин побиття, оскільки у неї відсутні мотиви обмовити останнього. Крім того, потерпіла міцної статури, вища за обвинувачену, яка низького росту та худорлявої статури, а тому суд виникає сумнів що вона збити одним ударом потерпілу з ніг та протягом двох-трьох хвилин нанести потерпілій не менше десяти ударів. Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувачений та його захисник у такій спосіб бажають уникнути відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, при ознайомленні підозрюваного та його захисника з матерілами та висновком судово-медичної експертизи від 29 березня 2017 року, відповідно до слідчого експерименту заяв та клопотань не мали.
Органи досудового розслідування вірно кваліфікували дії обвинувачених за ч.1 ст.125 КК України як заподіяння потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинено злочин невеликої тяжкості, особи винних, посередньо характеристику за місцем проживання ОСОБА_4 та негативну характеристику ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий та протиправну поведінку потерпілої, яка фактично спровокувала конфлікт.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , розкаяння у вчиненому, наявність на утриманні неповнолітніх дітей.
Обставин, які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинувачених, є вчинення ними злочину у стані алкогольного сп"яніння.
Враховуючи наведені обставини, а також думку потерпілої, яка наполягала на притягненні обвинувачених до кримінальної відповідальності, суд призначає обвинуваченим покарання у виді громадських робіт.
З урахуванням того, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше притягнута до кримінальної відповідальності у виді штрафу на користь держави у сумі 850грн. та на час розгляду кримінального провадження кошти не сплатила, суд вважає, що покарання за попереднім вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу на користь держави у сумі 850грн. слід виконувати самостійно.
З урахуванням, що обвинувачений раніше засуджений вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 березня 2017 року за ч.1 ст.309 КК України у виді одного року обмеження волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік, вчинив новий злочин, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження нових злочинів слід призначити покарання, пов"язане з обмеженням волі на підставі ст.ст.70, 72 КК України.
В силу ст.ст.128-129 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст.ст.22-23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинувачених про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000грн., який підлягають задоволенню частково, так як неправомірними діями з боку обвинувачених потерпілій було завдано психічні страждання, але враховуючи принцип розумності та справедливості, суд визначає розмір грошової компенсації у сумі 1000грн. Позовні вимоги потерпілої про стягнення матеріальних збитків суд залишає без задоволення за відсутністю підтвердження вартості придбаних ліків.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді ста п"ятидесяти годин громадських робіт.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді ста вісімдесяти годин громадських робіт.
На підставі ст.70, ст.72 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на один рік 25 днів.
Початок відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої задовільнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду у розмірі 1000 (тисяча)грн.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 30-днів з дня його проголошення.
Головуючий