Ухвала
іменем україни
30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження № 1-в/466/413/16 (єдиний унікальний номер справи № 466/880/16-к) за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року щодо нього,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2013 року ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 30 квітня 2013 року вказаний вирок залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотаннями про необхідність зарахування у строк покарання призначеного за вказаним вироком суду строку попереднього ув`язнення у вказаному кримінальному провадженні із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

За результатом розгляду вказаного клопотання Шевченківський районний суд м. Львова 18 березня 2016 року своєю ухвалою задовольнив його частково та зарахував засудженому ОСОБА_5 у строк покарання, призначеного за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2013 року, строк попереднього ув`язнення з 27 червня 2012 року по 09 липня 2013 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року вказану ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 залишено без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись з висновками судів обох інстанцій, просить ухвали судів обох інстанцій змінити та зарахувати строк попереднього ув`язнення за вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2007 року, а саме - період з червня 2006 року по серпень 2007 року, та за вироком Комсомольського районного суду від 02 липня 2008 року з грудня 2007 року по квітень 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, оскільки частину невідбутого покарання за вказаними вироками на підставі ст. 71 КК України було приєднано до покарання за новим вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2013 року, тобто в межах одного кримінального провадження.

До початку касаційного розгляду Верховний Суд України у постанові від 09 лютого 2017 року зробив висновок про те, що норми права, передбачені частиною 2 статті 424 та частиною 5 статті 539 КПК (в редакції до набрання чинності Законом № 1491-VIII), не забезпечують права на оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених за результатами розгляду клопотань щодо застосування на стадії виконання вироку Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки такі ухвали не перешкоджають подальшому провадженню, а отже їх оскарження не передбачено положеннями КПК України.

Заслухавши доповідача з цього питання, вислухавши думку прокурора про те, що за таких обставин зазначені судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів з урахуванням висновку Верховного Суду України та того, що відповідно до ст. 458 ч. 1 КПК України такий висновок щодо застосування норми права, викладений у його постанові, за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України, вважає за необхідне закрити касаційне провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434, 441 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року щодо нього закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3