Провадження №11-сс/772/306/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
09 червня 2017 рокум. Вінниця
судді Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_3 за апеляційною скаргою захисників: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та апеляційною скаргою із доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2017 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2017 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 29.07.2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України.
За наслідками апеляційного розгляду ухвалено судове рішення, згідно з яким ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 02.06.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
З прийнятим колегією суддів рішенням не погоджуюсь з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Пленум ВСУ в своїй постанові №4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» звертає увагу судів, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені КПК, не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, і його належної поведінки.
Вказано на необхідність врахування при обранні запобіжного заходу: вік підозрюваного, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання, наявність судимостей, спосіб життя.
Пленум ВСУ роз`яснює судам, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі відомості про особу підозрюваного.
Апеляційний суд як і слідчий суддя, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не врахував особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та сім`ю, приймав участь в антитерористичній операції на територіях Донецької та Луганської областей, є учасником бойових дій, позитивно характеризується за колишнім місцем роботи.
Ні матеріалами кримінального провадження, ні в ході апеляційного розгляду не встановлено даних які б вказували на активну роль підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні хуліганських дій в ході досліджуваної події, участь його у бійці, спричинення (погрози) ним будь-кому тілесних ушкоджень, тому, в сукупності із характеризуючими даними про особу ОСОБА_7 , висновок колегії суддів про необхідність ізоляції підозрюваного від суспільства шляхом тримання під вартою є не справедливим і у колегії суддів були юридично-правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, часткового задоволення клопотання слідчого та обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України із застосуванням електронного браслету, що змогло б забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти згаданим ризикам і саме таке рішення було б законним та справедливим.
Суддя: ОСОБА_3