Єдиний унікальний номер 234/4714/17
Номер провадження 11-сс/775/148/2017

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4

представника власника майна: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР № 0000227 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

30 березня 2017 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області радник юстиції ОСОБА_7 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке мотивує тим, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Донецької області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000227 від 09.03.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом привласнення майна шляхом зловживання службовим становищем особами ПАТ «Лисичанськвугілля», в результаті чого державним інтересам завдано збитків у значних розмірах.

Так, згідно матеріалів ОШ ЦУ СБ України в районі проведення АТО встановлено, що керівництво ПАТ «Лисичанськвугілля», попередньо зорганізувавшись для вчинення злочину з керівниками підпорядкованих йому відокремлених підрозділів «Шахта імені Д.Ф. Мельникова», «Шахта Новодружевська», «Шахта Привільнянська» та «Шахта імені Г.Г. Капустіна», умисно, з метою подальшого привласнення, шляхом службового підроблення, створюють необліковані лишки вугілля, яке реалізовується підконтрольним у Донецькій області суб`єктам господарювання, а саме ПП «Ліга Групп» та ПП «Камерон» по підробленим товарно-транспортним накладним. Подальша реалізація вугілля відбувається по документах ПП «Ліга Групп» та ПП «Камерон». Отримані від злочинної діяльності грошові кошти привласнюються керівництвом вищевказаних суб`єктів господарювання.

В ході досудового розслідування, 29.03.2017 проведено обшук за адресою: Луганська обл., м. Привілля, шахта «ім. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля».

30 березня 2017 року слідчий суддя в ухвалі визнав, що є достатні підстави вважати вилучене майно предметом, знаряддям, доказом злочину, задовольнив клопотання слідчого і наклав арешт на майно.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до апеляційної скарги представники власника майна ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять скасувати ухвалу слідчого судді та в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. На обґрунтування вимог вказують, що розгляд клопотання в порушення вимог КПК був проведений без повідомлення ПАТ «Лисичанськвугілля». Зазначають, що протокол слідчого має суперечності оскільки, в ньому вказано, що співробітники ПАТ «Лисичанськвугілля» згодні надати документи, зазначені в ухвалі суду про обшук, проте в наступному абзаці протоколу слідчий зазначив, що такої згоди не було. В клопотанні слідчого взагалі не зазначено підстав для арешту майна та не зазначено правову підставу для арешту майна. Також слідчим не доведено обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення. Вказують, що майно, не є тимчасово вилученим та не є вилученим в ході проведення обшуку. Стверджують, що клопотання про арешт майна подане з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки майно вилучене 19.03.2017 року, а з клопотанням слідчий звернувся до суду 30.03.2017 року. Зазначають, що з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи може звернутись лише прокурор, в даному випадку, в порушення вимог ст. 64-2 КПК України звернувся слідчий. Вказують, що до суду слідчим надано ксерокопії документів, що суперечить положенням ст. 99 КПК України.

Заслухавши доповідача, представника власника майна ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнень, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно, перевірялися судом першої інстанції, при цьому, були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, правильно прийшов до висновку, що майно, на яке накладається арешт могло бути використано як засіб кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, та обґрунтовано послався на наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та згодом можуть бути використані у якості доказів у кримінальному проваджені.

Такий висновок суду є законним і обґрунтованим.

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 21 березня 2017 року було дозволено проведення обшуку у приміщеннях та прилеглих до них територіях відокремленого підрозділу «Шахта імені Г.Г.Капустіна» публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», за адресою: 93191, Луганська область, місто Лисичанськ, місто Привілля, а саме за місцем розташування відокремленого підрозділу «Шахта імені Г.Г. Капустіна» публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості відсутні, з метою огляду, фіксації кількості та за необхідності вилучення наявного вугілля, а також виявлення та вилучення документів у яких зафіксовані факти та кількість добутого, відвантаженого, переданого на зберігання, перевезеного та реалізованого вугілля за період з січня 2016 року по теперішній час, а також вилучення грошових коштів здобутих від злочинної діяльності, інших джерел (речей, предметів, документів), що мають суттєве значення для з`ясування обставин злочину та встановлення осіб, що його вчинили.

29 березня 2017 року в ході обшуку на підставі вищезазначеної ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 21 березня 2017 року, було виявлено та вилучено майно, яке входить до переліку, щодо якого наданий дозвіл на відшукання та вилучення в ході обшуку, що відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України не вважається тимчасово вилученим майном і тому вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України на вказаний випадок щодо строків звернення слідчого з клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку не розповсюджується. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обшук проведений 29.03.2017 року, а з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся до суду 30.03.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, тому доводи, щодо не повідомлення про час та місце розгляду клопотання не заслуговують на увагу.

Доводи, щодо суперечностей в протоколі обшуку спростовуються матеріалами судової справи та не впливають на вирішення питання про накладення арешту на майно (а.с. 12-18).

Як вбачається з матеріалів справи, копії документів надані слідчим при розгляді клопотання про арешт майна, завірені належним чином, тому доводи представника майна в цій частині не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді.

Доводи про неможливість звернення слідчого з питанням про арешт майна не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, а відповідно до частини 3 цієї статті у випадках, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність обґрунтованої підозри, колегія суддів зазначає, що це є предметом досудового розслідування та судового розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року, якою задоволено клопотання ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 0000227 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: