Справа № 183/3149/16
№ 1-кп/183/688/17

У Х В А Л А
26 червня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно неї закрито.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 року ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт від 01.08.2016 року до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченої, захисника, потерпілої та свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Вважає, що кримінальне провадження підсудне Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам закону.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через його невідповідність вимогам КПК України. Клопотання обгрунтоване тим, що обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, сформульовано не конкретно, тобто обвинувальний акт не містить інформації щодо місця пригоди, в ньому викладені лише зміст підозри, та вказано, що обвинувачення формулюється за фактичними обставинами встановленими в ході досудового провадження прокурором і ніде не вказано в чому саме обвинувачується ОСОБА_6 . Відсутність в обвинувальному акті чіткого і конкретного обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення. Також, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України у реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано факт та не зазначено час проведення процесуальних дій, а саме, чи мав місце факт вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваної ОСОБА_6 , реєстр матеріалів досудового розслідування не містить необхідних реквізитів процесуальних рішень, відомостей про складення обвинувального акту, а також даних щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння злочину. Також, повідомлення про підозру ОСОБА_6 складено та вручено останній 28.05.2016 року, а обвинувальний акт був фактично складений 26.05.2016 року, тобто раніше ніж повідомлення про підозру, що є грубим порушенням вимог КПК. Захисник надав суду копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 28.05.2016 року та копію обвинувального акта щодо ОСОБА_6 від 26.05.2016 року, оригінальний примірник якого з такою ж датою було оглянуто судом. Захисник також доповнив, що в обвинувальному акті від 01.08.2016 року взагалі не зазначено відомостей про потерпілу, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання свого захисника, просила повернути обвинувальний акт прокурору.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала позицію прокурора.
Заслухавши прокурора, захисника, обвинувачену та потерпілу, дослідивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та додані до нього матеріали, суд вважає обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Проте, всупереч зазначених вимог кримінально-процесуального законодавства, обвинувальний акт в редакції від 01.08.2016 року, на підставі якого прокурор просить призначити судовий розгляд, не містить жодних відомостей щодо потерпілої особи. Крім того, обвинувальний акт в первісній редакції також не відповідає вказаним вимогам, оскільки не містить достатніх відомостей про місце проживання потерпілої ОСОБА_4 (назву населеного пункту, область), місце її народження та громадянство.
Прокурор в судовому засіданні пояснив відсутність зазначених відомостей в обвинувальних актах допущеною помилкою, яка, на його думку, не перешкоджає судовому розгляду.
Крім того, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування. Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до положень ст.ст. 276-278, 283, 290 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину в обов`язковому порядку передує складанню обвинувального акта відносно цієї особи.
Так, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_6 , її допит як підозрюваної та відкриття матеріалів досудового розслідування здійснено 28.05.2016 року. Однак реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про складання обвинувального акта. Первісний обвинувальний акт, який є в матеріалах справи, датований 28.05.2016 року. Однак, з наданого суду захисником примірника обвинувального акта щодо ОСОБА_6 суд вбачає, що він датований 26.05.2016 року, тобто раніше повідомлення про підозру.
В судовому засіданні прокурор не зміг пояснити такі розбіжності в датах складення вказаних процесуальних документів. Зазначив, що у справі є обвинувальний акт від 01.08.2016 року, тому вказані розбіжності втратили свою актуальність.
Аналізуючи вищезазначене суд приходить до висновку про допущені грубі порушення вимог КПК України при складанні і затвердженні обвинувального акта, оскільки він був фактично складений та вручений щодо особи, яка на той час не мала статусу підозрюваного. Доводи прокурора щодо наявності зміненого обвинувального акта від 01.08.2016 року, що фактично усуває вказані недоліки, суд вважає необгрунтованими, оскільки обвинувальний акт від 01.08.2016 року лише свідчить про зміну прокурором раніше пред`явленого обвинувачення згідно попереднього обвинувального акта, і не усуває допущені порушення під час висування первісного обвинувачення.
А відтак, зазначені недоліки в своїй сукупності суд вважає суттєвими і такими, що перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Доводи захисника про недоліки обвинувального акта в частині формулювання обвинувачення, його конкретизації, повноти суд вважає служними. Однак обставини щодо події злочину, доведеність обвинувачення є предметом судового розгляду по суті пред`явленого обвинувачення і не можуть перевірятися на стадії підготовчого засідання. Посилання ж захисника на недоліки, допущені при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, суд також приймає до уваги, однак вони не можуть бути самостійною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1