Справа № 755/9973/16-к
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло вищезазначене клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке обґрунтовується наступним.
В Дніпровському УП ГУ Національної поліції у м. Києві надійшла заява від уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» про кримінальне правопорушення вчинене службовими особами, в тому числі й ТОВ «Енергопостач 2010», ТОВ «Ріко-Буд», ТОВ «Віслабудінвест», ТОВ «Регіональна енергетична компанія 1», ТОВ «Укрбудінвесткомпані», ТОВ «Кристалл-Інвест».
Так, встановлено, що 05.01.2012 між ПАТ «УПБ» та ТОВ «Енергопостач 2010» (Позичальник) укладений договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 602, зі змінами від 26.04.2012, 31.05.2012, згідно з умовами якого Банк відкрив позичальнику траншеву кредитну лінію в межах суми 73 000 000, 00 грн.
Відповідно до укладеного з ПАТ «Український професійний банк» договору на проведення оцінки № 17/12-14-1о від 17.12.2014, оцінювач генеральний директор товариства з обмеженою відповідальністю «Бейкер Тіллі Україна ЕК» ОСОБА_8 , 15.02.2015 склав та затвердив Звіт про оцінку права вимоги зобов`язання внаслідок здійснення кредитної операції ТОВ «Регіональна енергетична компанія 1» № 414 від 25.02.2011, що належить ПАТ «Український професійний банк» відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки станом 17.12.2014 складає 58224141 грн.; Звіт про оцінку права вимоги зобов`язання внаслідок здійснення кредитної операції ТОВ «Енергопостач 2010» № 602 від 05.01.2012, що належить ПАТ «Український професійний банк» відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки станом 17.12.2014 складає 69713872 грн.; Звіт про оцінку права вимоги зобов`язання внаслідок здійснення кредитної операції ТОВ «Кристалл-Інвест» № 337 від 18.11.2010, що належить ПАТ «Український професійний банк» відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки станом 17.12.2014 складає 75842694 грн.;
При вивченні звіту на предмет відповідності/невідповідності вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам та оціночним процедурам встановлено, що оцінювач генеральний директор товариства з обмеженою відповідальністю «Бейкер Тіллі Україна ЕК» ОСОБА_8 , зловживаючи повноваженнями оцінювача, що надані йому в зв`язку зі здійсненням професійної діяльності пов`язаної з наданням публічних послуг, а саме: послуг з оцінки майнових прав, що були оформлені у вигляді офіційних документів звіту про оцінку права вимоги зобов`язання внаслідок здійснення кредитної операції ТОВ «Регіональна енергетична компанія 1» № 414 від 25.02.2011, що належить ПАТ «Український професійний банк»; звіту про оцінку права вимоги зобов`язання внаслідок здійснення кредитної операції ТОВ «Енергопостач 2010» № 602 від 05.01.2012, що належить ПАТ «Український професійний банк»; Звіт про оцінку права вимоги зобов`язання внаслідок здійснення кредитної операції ТОВ «Кристалл-Інвест» № 337 від 18.11.2010, що належить ПАТ «Український професійний банк»; з метою отримання неправомірної вигоди ПАТ «Український професійний банк», яка полягала у складанні звітів, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є не якісними, не професійними та таких що не можуть бути використаними.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2017, 20.01.2017 в приміщенні офісу ТОВ «Бейкер Тіллі Україна ЕК» проведено офіс за адресою м. Київ, вул. Фізкультури, 28 (8 поверх), в ході якого крім документів флеш-накопичувачів пам`яті та жорстких дисків, вилучено:
-Ноутбуки «DELL» s/n 5DJM682 (та зарядний пристрій), 91WL532, BFJM682, HFVL532, 81WL532.
-Ноутбуки «Asus» sD4NXCY582576188 (та зарядний пристрій), D4D4NXCY582561186 (зарядний пристрій), K52JK-SX008R (зарядний пристрій),
-Ноутбуки «HP» sSNF9475320, 5СD6105J9N.
Крім того на підставі відповідної ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2017, 20.01.2017 в приміщенні квартири генерального директора ТОВ «Бейкер Тіллі Україна ЕК» ОСОБА_8 а саме кв. АДРЕСА_1 , в ході якого крім документів флеш-накопичувачів пам`яті та жорстких дисків, вилучено:
-Ноутбук «Asus» з наліпкою ТОВ «Бейер Тіллі Україна ЕК», інв. ВЕ2803 «Model UX32V Notebook PC».
Вказані речі вилучено виходячи за межі переліку визначеного ухвалою, оскільки існувала реальна загроза псування ноутбуків і серверу, в разі вилучення їх жорстких дисків. Дані речі необхідні в ході досудового розслідування для проведення їх експертиз та оглядів з метою встановлення факту кримінального правопорушення.
20.01.2017 слідчим Дніпровського УП вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами по кримінальному провадженні.
В судовому засіданні слідчий заявлене клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити дане клопотання з підстав викладених у ньому.
Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, оглянувши справу № 755/9973/16-к, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідально до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
В рамках вказаного кримінального провадження прокурор та слідчий просять накласти арешт на майно, , що вилучене в ході обшуку офісу ТОВ «Бейкер Тіллі Україна ЕК», що розташований за адресою м. Київ, вул. Фізкультури, 28 (8 поверх) та яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а саме на наступне майно:
-Ноутбуки «DELL» s/n 5DJM682 (та зарядний пристрій), 91WL532, BFJM682, HFVL532, 81WL532.
-Ноутбуки «Asus» sD4NXCY582576188 (та зарядний пристрій), D4D4NXCY582561186 (зарядний пристрій), K52JK-SX008R (зарядний пристрій),
-Ноутбуки «HP» sSNF9475320, 5СD6105J9N.
Та на майно, що вилучено в приміщенні квартири генерального директора ТОВ «Бейкер Тіллі Україна ЕК» ОСОБА_8 а саме кв. АДРЕСА_1 та яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а саме на наступне майно:
-Ноутбук «Asus» з наліпкою ТОВ «Бейер Тіллі Україна ЕК», інв. ВЕ2803 «Model UX32V Notebook PC».
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку та огляду.
Згідно ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно негайно має бути повернуте особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч 2. ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
В ст. 98 КПК України зазначено, що предмети, які були об`єктом протиправних дій, є речовими доказами у кримінальному провадженні.
Так, законодавцем чітко встановлено, що речовими доказами є отримані у встановленому законом порядку предмети, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі сліди злочину, або були об`єктами злочинних дій, або з`явилися у результаті вчинення кримінального правопорушення, а також гроші та цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, а саме майно, що було об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що, як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
20.01.2017 року слідчим Дніпровського УП вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.
Відповідно до ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України у випадку, передбаченому п.3 частин другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КПК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосування до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Санкція ч.5 ст.191 КК України визначає конфіскацію майна як обов`язків вид покарання.
Таким чином у органа досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що за результатами кримінального провадження суд може призначити покарання у вигляді конфіскації майна.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які б порушували інтереси держави або порушували загальні засади кримінального провадження чи істотно порушували права особи, на теперішній час не встановлено.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Надані суду матеріали, якими обґрунтовується клопотання про накладення арешту на майно, містять докази того, що вилучені під час обшуку речі та документи містять відомості про обставини вчинення розслідуваного злочину, були знаряддям вчинення вказаного злочину, зберегли на собі його сліди, містять відомості про, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були об`єктом кримінально-протиправних дій, або здобуті злочинним шляхом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий судя,-
п о с т а н о в и в :
Накласти арешт на майно, що вилучене в ході обшуку офісу ТОВ «Бейкер Тіллі Україна ЕК», що розташований за адресою м. Київ, вул. Фізкультури, 28 (8 поверх) та яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а саме на наступне майно:
-Ноутбуки «DELL» s/n 5DJM682 (та зарядний пристрій), 91WL532, BFJM682, HFVL532, 81WL532.
-Ноутбуки «Asus» sD4NXCY582576188 (та зарядний пристрій), D4D4NXCY582561186 (зарядний пристрій), K52JK-SX008R (зарядний пристрій),
-Ноутбуки «HP» sSNF9475320, 5СD6105J9N.
-Ноутбук «Asus» з наліпкою ТОВ «Бейер Тіллі Україна ЕК», інв. ВЕ2803 «Model UX32V Notebook PC».
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1