Справа № 404/4799/16-к
Номер провадження 1-кп/404/67/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0007950 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, українця, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

13.08.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн.;

02.06.2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік;

01 липня 2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 24.06.2016 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходився разом з потерпілим ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна належного потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, користуючись інвалідністю потерпілого, з метою відкритого викрадення майна останнього, просунув руку до передньої кишені брюк ОСОБА_5 , однак його протиправні дії були зупинені потерпілим. Після чого, продовжуючи злочинний намір, ОСОБА_3 просунув руку до задньої кишені брюк потерпілого ОСОБА_5 , звідки відкрито, повторно, викрав гаманець вартість якого згідно висновку судової експертизи машин обладнання, сировини та товарів народного споживання №236 від 30.06.2016 р. становить 36 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 70 грн., водійське посвідчення на ім`я потерпілого, пенсійне посвідчення на його ім`я, партійний квиток на його ім`я та картки банківські і для знижок в магазин в кількості 7 шт., які матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_5 не становлять.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 106 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 cт. 186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав суду, що 24.06.2016 року близько 17 год. 00 хв., він перебуваючи на території АС № 2, що знаходиться в м. Кіровограді по пр. Правди, зустрів знайомого ОСОБА_7 , де також перебував ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Поспілкувавшись з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , він приблизно через 30-40 хв., пішов в напрямку вул. 50 років Жовтня. Попереду нього, приблизно в восьми метрах від нього, ішли ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Йдучи він побачив, що потерпілий впав та із його кишені випав гаманець, він скориставшись тим, що це ніхто не помітив, підійшов та підібрав гаманець, однак в ньому крім карток нічого не було, тому він залишив його в камері схову магазину «Плазма», щоб в подальшому повернути власнику.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав, його вина в скоєнні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , згідно з якими 24.06.2016 року, близько 16.30 - 17 години, на автовокзалі АС №2 в м. Кіровограді, він познайомився із хлопцем на ім`я ОСОБА_8 . В ході спілкування ОСОБА_3 повідомив йому, що знайомій на ім`я ОСОБА_9 необхідна допомога. Після чого він встав та пішов в напрямку провулка Попова, а ОСОБА_3 пішов за ним. Знаходячись в цьому провулку ОСОБА_3 підійшов до нього та почав засовувати руку до передньої кишені брюк, однак він притримав його руку, тоді ОСОБА_3 засунув руку до задньої кишені брюк, звідки відкрито викрав гаманець в якому знаходилися грошові кошти в сумі 70 грн., водійське посвідчення на його ім`я, пенсійне посвідчення на його ім`я, партійний квиток на його ім`я та картки банківські і для знижок в магазин в кількості 7 шт., які матеріальної цінності для нього не становлять. Від неочікуваності дій ОСОБА_3 він впав, а ОСОБА_3 втік. Після чого він вимушений був звернутись в поліцію.

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що 24.06.2016 року, вона разом з чоловіком та дитиною перебувала на автовокзалі АС № 2 в м. Кіровограді, де вони зустріли ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Після чого, дочекавшись їхнього автобусу, вона з чоловіком та дитиною поїхали до с. Новопавлівка. В подальшому їй на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в нього викрали гаманець та все, що в ньому знаходилось.

- допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий ОСОБА_11 пояснив, що ним в м. Кропивницькому по вул. Вокзальна, 58 в каб. № 430, за участю трьох статистів, працівників карного розшуку, двох понятих, потерпілого та обвинуваченого проводилось впізнання, в ході якого ОСОБА_5 впізнав особу № 2 ОСОБА_3 , як особу, яка відкрито викрала гаманець з його карману.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені злочину за ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

витягом з ЄРДР, згідно якого вбачається, що 25.06.2016 року було внесено відомості відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (Т.1 а.п. 45);

заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 24.06.2016 року (Т.1 а.п. 46);

протоколом огляду місця події від 25.06.2016 р., згідно якого було оглянуто гаманець, в якому знаходились наступні документи: партійний квиток, пенсійне посвідчення, водійське посвідчення та картки (Т.1 а.п. 47-49);

протоколами пред`явлення особи для впізнання від 25.06.2016 р., згідно якого ОСОБА_5 впізнав особу № 2 ОСОБА_3 , як особу, яка вчинила відкрите викрадення гаманця з його карману (Т.1 а.п. 51-53);

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно якого вбачається, що 25.06.2016 р. о 13 год. 30 хв. було затримано ОСОБА_3 (Т.1 а.п. 54-55);

розпискою від 27.06.2016 р., згідно якої ОСОБА_5 на зберігання передано: водійське посвідчення, пенсійне посвідчення та партійний квиток (Т.1 а.п. 58);

протоколом огляду предмету від 29.06.2016 р., з якого вбачається, що оглянуто гаманець (Т.1 а.п. 59);

постановою про визнання речовими доказами, згідно якої гаманець визнано речовим доказом (Т.1 а.п. 60);

висновком експерта № 236 від 30.06.2016 р., згідно якого встановлено, що залишкова вартість з урахуванням зносу станом цін на 04.06.2016 р. представленого на експертне дослідження гаманця чоловічого коричневого кольору, який було придбано новим влітку 2013 р. може складати 36, 00 грн. (Т.1 а.п. 64-68);

зберігальною розпискою від 30.06.2016 р., згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 отримав від слідчого ОСОБА_11 на зберігання гаманець, гроші в сумі 1 грн. та картки (Т.1 а.п. 69);

протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2016 року, в ході якого ОСОБА_5 пояснив та показав при яких обставинах було у нього викрадено майно (Т.1 а.п. 70-75);

висновком судово-психіатричного експерта № 348 від 19.07.2016 р., з якого вбачається, що ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує;

оглянутим в судовому засіданні гаманцем.

Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, законність отримання та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, суд, розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведеною у повному обсязі, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Суд не бере до уваги покази допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що влітку минулого року в після обідній час, він разом з ОСОБА_10 , її чоловіком відпочивали у кафе, що розташоване на території АС № 2 в м. Кіровограді. В подальшому до них приєднався ОСОБА_3 посидівши деякий час та допивши пиво, вони розійшлися. Він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пішли в один бік за автостанцію. ОСОБА_5 перебував вже в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до того, що він не втримався на ногах та впав, ще на території автостанції. Потім вони перейшли через дорогу та проходячи якийся провулок ОСОБА_5 знову, не втримавшись на ногах, впав. ОСОБА_3 підняв його, після чого він разом з ОСОБА_5 пішли трохи вперед, а ОСОБА_3 залишився трохи позаду. Потім ОСОБА_3 наздогнав їх і вони попрощались. Після чого він і ОСОБА_5 пішли в один бік, а ОСОБА_3 в інший. Через декілька хвилин ОСОБА_5 виявив, що в нього зник гаманець, в якому були банківські картки і документи, тому він порадив останньому зателефонувати до банку, щоб заблокувати картки, що останній і зробив. У зв`язку з тим, що вони пішли в одному напрямку, а ОСОБА_3 в іншому, вони вирішили, що саме ОСОБА_3 вкрав гаманець. Після він з ОСОБА_5 також попрощались, оскільки останній вирішив піти до поліції писати заяву, при цьому він попросив, щоб останній не згадував про нього в поліції. Оскільки з приводу обставин, які стосуються суті пред`явленого обвинувачення, він пояснень не надав, при цьому зазначивши, що він не бачив, як ОСОБА_3 викрав у ОСОБА_5 гаманець, оскільки стояв на відстані приблизно в 5 метрах від останніх. Тому суд ставить під сумнів його покази, так як вони суперечать дослідженим в ході судового слідства, вказаним вище, доказам та повністю ними спростовуються.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна, а не відкрите, як вказано в обвинувальному акті та посилання захисника у зв`язку з цим на неправильність кваліфікації діяння обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так як, за своєю юридичною природою грабіж є відкритим викраденням чужого майна, тобто вказаний злочин вчиняється відкрито, у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, в свою чергу, також усвідомлює цю обставину. З показань безпосереднього свідка події потерпілого ОСОБА_5 судом було встановлено, що ОСОБА_3 підійшов до останнього та почав засовувати руку до його передньої кишені брюк, однак він притримав його руку, тоді ОСОБА_3 засунув руку до задньої кишені брюк, звідки відкрито викрав гаманець. Разом з тим, твердження обвинуваченого ОСОБА_3 , що він побачив, як потерпілий впав та із його кишені випав гаманець, скористався тим, що це ніхто не помітив, підійшов та підібрав гаманець, спростовуються сукупністю досліджених по справі об`єктивних, належних, допустимих доказів, які не викликають сумнівів у суду, а тому покладені в основу вироку.

Щодо тверджень захисника про необхідність закриття справи за малозначністю у зв`язку з незначною вартістю викраденого майна, то для вартості майна, яким особа незаконного заволоділа внаслідок вчинення грабежу, мінімальної межі законом не визначено, а підстав для перекваліфікації діяння на ч. 2 ст. 185 КК України суд не вбачає з наведених вище підстав.

Оскільки відповідно до пункту 25 постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) ( 2341-14 ) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення) ( 80731-10 ).

Таким чином, аналізуючи всі показання обвинуваченого ОСОБА_3 у сукупності зі всіма зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, які є допустимими, належними та об`єктивними, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини справи, та вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліку в КЗ «Кіровоградській обласній психіатричній лікарні» не перебуває, з 2015 року знаходиться на диспансерному обліку в КЗ «Обласному наркологічному диспансері» внаслідок вживання опіоїдів, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Із врахуванням всіх обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нові злочини, а тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. За вказаних обставин суд вважає, що підстави до застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку Кіровським районним судом м. Кіровограда від 01.07.2016 року, яким він засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, суд вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Крім того, суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховує обвинуваченому в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включаючи в обрахунок строку попереднього ув`язнення строки перебування особи в установах попереднього ув`язнення, визначені частиною 5 статті 72 КК України.

Судові витрати у справі за проведення судової експертизи машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання № 236 від 30.06.2016 року в сумі 351 грн. 84 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, часткового складання покарань, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2016 року та призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 25 червня 2016 року, зарахувавши покарання, відбуте за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2016 року.

ОСОБА_3 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 25.06.2016 року і до дня набрання даним вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 351 гривень 84 копійок.

Речові докази: гаманець чоловічий, документи на ім`я ОСОБА_5 , а саме: партійний квиток, пенсійне посвідчення, водійське посвідчення, 7 карток на знижки та накопичувальні в різні магазини, 3 фіскальні чеки, гроші в сумі 1 грн. та чернетки з рукописним текстом, які переданні на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а обвинуваченим, які тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення їм копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1