АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/896/16-к Номер провадження 11-кп/786/225/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 286 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000469 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондарі Кременчуцького р-ну Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 4 404 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 17 листопада 2015 року приблизно о 17 годині 30 хвилин в темний час доби, керуючи в межах своєї смуги руху з увімкненим ближнім світлом фар автомобілем «АЗЛК» моделі «М-2140» д. н. з. НОМЕР_1 зі швидкістю 57 км/год. по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги вул. Центральна (попередня назва вул. Жовтнева) с. Солониця, Козельщинського р-ну Полтавської обл., яка немає зовнішнього електроосвітлення та має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони перехрестя вул. Центральна та автодороги «Полтава - Олександрія» в напрямку центра села, в порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху несвоєчасно вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля і в межах своєї смуги руху автомобіля, в районі будинку АДРЕСА_2 , допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , який в порушення п. 4.7 та п. 4.14 (а,б) Правил дорожнього руху, в момент наближення вказаного автомобіля, раптово, поза межами пішохідного переходу, почав перетинати проїзну частину з ліва на право стосовно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: багато скалкового перелому середньої третини правої великогомілкової кістки та косого перелому середньої третини правої малогомілкової кістки, зі зміщенням уламків і крововиливами розшаровуючого характеру в оточуючи м`які тканини, які розташовані на тілі синця і саден задньої і зовнішньої поверхні правої гомілки з розповсюдженням на тильну поверхню правої стопи; закритої черепно-мозкової травми, у вигляді: лінійного перелому кісток основи черепа (покришки лівої орбіти), крововиливу в м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні зовнішнього кута лівої надбрівної дуги, рани лівої вушної раковини та синця у зовнішнього кута лівого ока; синця з лінійним садном на його тілі, лівого плечового суглобу, синця з осадженням шкіри лівого променево-зап`ясткового суглобу, саден тилу лівої кисті, садна задньої поверхні лівої гомілки, синців задньої поверхні правого стегна з крововиливами в оточуючі їх м`які тканини зі сторони їх внутрішньої поверхні. Смерть ОСОБА_9 нacтaлa в результаті ускладнення багатоскалкового перелому правої велико і малогомілкової кісток, а саме тромбозу вен правої гомілки, що викликало тромбоемболію легеневої артерії з подальшим розвитком гострої легенево-серцевої недостатності.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого, не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд не врахував, що ОСОБА_7 вперше вчинив злочин, який є необережним, свою вину у вчиненому визнає повністю, матеріальні збитки відшкодував повністю, працює водієм, керував транспортними засобом у тверезому стані, іншого доходу для сім`ї крім заробітку за роботу водієм не має, має на утриманні малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України не спростовується в апеляційній скарзі, через це відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції не переглядає у цій частині судове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Наведені приписи закону стосуються призначення, як основного так і додаткового покарання.

Вказані вимоги кримінального закону України та рекомендації найвищої судової інстанції судом першої інстанції при призначенні додаткового покарання враховані.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку суд при призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винуватого, зокрема і ті на які посилається апелянт це те, що обвинувачений вчинив необережний злочин, працює водієм і на його утриманні перебуває неповнолітня дитина і те, що ОСОБА_7 у лікаря нарколога та психіатра на обліках не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини; вчинення необережного злочину вперше, молодий вік, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Також суд врахував при призначенні покарання наслідки, які настали внаслідок вчинення злочину обвинуваченим - це смерть ОСОБА_9 та думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, але разом з тим просила позбавити останнього права керувати транспортним засобом.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги колегія суддів також враховує те, що згідно даних, які містяться у трудовій книжці обвинуваченого, наданих суду апеляційної інстанції останній може працювати слюсарем з ремонту автомобілів.

Враховуючи викладене, характер допущеного ОСОБА_7 порушення Правил дорожнього руху колегія суддів вважає, що мета кримінального покарання не може бути досягнута без застосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Виходячи з викладеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4