Ухвала
іменем україни

03 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2016 року засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні його клопотання про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 08 травня 1997 року в частині призначення міри покарання та заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року вказану ухвалу міського суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду та просить її скасувати. Зазначає, що апеляційний суд в порушення вимог процесуального закону не замінив йому призначене покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, не обмежив його покарання відбутими 20 роками позбавлення волі та не звільнив його з під варти.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити, оскільки з наведених документів убачається, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2016 року, якою було відмовлено у задоволенні його клопотання про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду в частині призначення міри покарання та заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років не підлягає задоволенню.

В обґрунтування прийнятого рішення апеляційний суд зазначив про те, що ОСОБА_4 вже звертався з аналогічною заявою до місцевого суду і йому було відмовлено в її задоволені. Судові рішення, а саме постанова Староміського суду м. Вінниці від 28 грудня 2010 року та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 22 грудня 2011 року, де наведені мотиви щодо неможливості перегляду судових рішень і заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, на даний час є чинними, що і підтвердив сам засуджений ОСОБА_4 .

При цьому, апеляційний суд встановив, що у клопотанні засудженого ОСОБА_4 не було наведено нових обставин, які б свідчили про обґрунтованість його доводів, та зазначив, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволені його клопотання є законним.
Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2016 року без змін.
З огляду на наведене та з урахуванням того, що у касаційній скарзі не наведено жодних обставин, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України в разі, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, то суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргоюна ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3