Справа № 629/208/17
Номер провадження 1-кс/629/63/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , -
встановив:
01.02.2017 року підозрюваний ОСОБА_3 звернувся із скаргою до Лозівського міськрайонного суду Харківської області на бездіяльність слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 . Свої вимоги скаржник ОСОБА_3 мотивує тим, що 28.11.2013 року слідчим Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 була прийнята та зареєстрована заява громадянина ОСОБА_5 про скоєне кримінальне правопорушення. Відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 28.11.2013 року за №0002637. Керівником органу досудового розслідування здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0002637 доручено слідчому ОСОБА_4 , яким 29.11.2016 року складено і вручено йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. 18.01.2017 року ним було подано клопотання про проведення ряду слідчих дій, проте в задоволенні зазначеного клопотання слідчим ОСОБА_6 було безпідставно відмовлено. Так, слідчий мотивуючи свою відмову в задоволенні вищезазначеного клопотання в частині проведення одночасного допиту між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначив, що розбіжностей в показаннях допитаних ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не має, тому в проведенні одночасного допиту між ними також не має потреби. В той же час, особа, визнана потерпілим - ОСОБА_7 повідомив в своїх свідченнях, що в під`їзд, де в подальшому йому було спричинено тілесні ушкодження, слідом за ОСОБА_3 забіг саме ОСОБА_8 , який погрожуючим тоном лякав ОСОБА_3 фізичною розправою. Сам же ОСОБА_8 , в своєму допиті повідомив, що після того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_7 пішли з його під`їзду, він повернувся додому і жодним чином не повідомляв про подальші події. Таким чином є розбіжності в свідченнях зазначених осіб і ствердження слідчого про їх відсутність не відповідає дійсності.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 наполягав на скасуванні постанови начальника відділення СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про відмову в задоволенні його клопотання про проведення слідчих дій від 18.01.2017 року, ухваленої 20.01.2017 року.

В судове засідання слідчий ОСОБА_4 не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя вивчивши документи та матеріали справи, якими потерпілий та його представник обґрунтовують доводи скарги, приходить до висновку про наявність підстав про задоволення скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Виходячи з вимог ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей і документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування не були виконані вимоги ст.ст.2,9,40,93,94 КПК України слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії для перевірки обставин, відомості за якими були внесені до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення.

Твердження слідчого за постановою, що одночасний допит є правом слідчого, а не обов`язком і що дані свідки вже були допитані та надали вичерпні показання в яких не має розбіжностей, є необґрунтованими, оскільки позбавляють підозрюваного скористатися своїми процесуальними правами, а слідчого спростувати доводи підозрюваного. Слідчим зазначені формальні мотиви при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотань ОСОБА_3 в цій частині, що тягне за собою безумовне скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання від 20.01.2017 року, в цій частині.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Керуючись ст.ст.2,9,40,93,94,107,284,303,304,306,307 КПК України, -

ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого від 20.01.2017 року в частині відмови проведення одночасного допиту свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 та зобов`язати слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002637 провести наступні процесуальні дії одночасний допит свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 , в іншій частині постанову слідчого залишити без змін.

Копію ухвали вручити заявнику та направити слідчому Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 для виконання, керівнику Лозівської місцевої прокурори Харківської області, для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали був оголошений 03.01.2017 року о 9-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1