Провадження № 1-кс/761/9661/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора про застосування запобіжного заходлу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 420 140 000 000 009 67, у якому

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , не засуджувався,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 375 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва одночасно надійшли клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_2 для забезпечення участі останього у розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу обґрунтоване тим, що гр. ОСОБА_2 07.05.2014 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 375 КК України, які скоєні за таких обставин.

Підозрюваний, будучи суддею Печерського районного суду м. Києва, здійснював розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 365 КК України. Під час судового розгляду 05.08.2011 підозрюваний прийняв рішення, яким змінив підсудній ОСОБА_4 запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

На думку прокурора, вказаними умисними діями, які підозрюваний вчинив, керуючись особистими інтересами, суддя ОСОБА_2 постановив завідомо неправосудне рішення, що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 375 КК України.

Крім того, не дивлячись на те, що підсудна 26.07.2011 відмовилася від захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і клопотала про надання їй часу для запрошення іншого захисника, суддя продовжив судовий розгляд, допитавши низку свідків.

У подальшому - 27.07.2011, 28.07.2011 та 29.07.2011 суддя ОСОБА_2 також відмовив у задоволенні аналогічних клопотань підсудної ОСОБА_4 , яка на той час не мала жодного захисника, та продовжив розгляд кримінальної справи, здійснюючи допит свідків.

Як вважає прокурор, у діях судді ОСОБА_2 , який своїми умисними діями, що полягали у ненаданні своєчасно захисника, а також іншому грубому порушенні права підсудного на захист, міститься склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 374 КК України.

У зв`язку з невстановленням місця перебування підозрюваного ОСОБА_2 письмове повідомлення про підозру 13.05.2013 та 20.05.2013 скероване за місцем його проживання у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

З огляду на тривале переховування підозрюваного; наявність ризику знищення, приховування або спотворення речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; з метою перешкодити спробам підозрюваного незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів орган досудового розслідування вважав, що неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Головою Верховного Суду України підтримане клопотання Генеральної прокуратури України про надання згоди на затримання ОСОБА_2 та обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою Верховної Ради України від 05.02.2015 надано згоду на затримання та арешт (тримання під вартою) судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2

Указом Президента України від 18.01.2016 №10/2016 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Печерського районного суду м. Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2016 задоволене клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання ОСОБА_2 , оскільки строк дії вказаного рішення сплив, прокурор просив дати дозвіл на затримання підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з підстав, які у ньому наведені.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України визначені види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесені усі види запобіжних заходів.

Наведене свідчить, що запобіжний захід є різновидом забезпечення кримінального повадження, застосування якого має відбуватися у суворій відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства.

У зв`язку з цим слідчий суддя бере до уваги, що згідно з ч. 2 ст. 132 КПК клопотання про застосування заходів кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді має подаватися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналогічна вимога міститься також у ч. 1 ст. 184 КПК, яка не передбачила будь-якої альтернативи, встановивши, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Як зазначено безпосередньо у тексті клопотання про дозвіл на затримання, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 140 000 000 009 67 здійснюється слідчими центрального апарату Генеральної прокуратури України, розташованої поза межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва за адресою м. Київ, вул. Різницька 13/15.

Статтею 26 КПК визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень.

Вирішення слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ініційованого стороною обвинувачення питання виходить за межі його процесуальних повноважень, що перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження, однією з стадій якого є досудове розслідування, щодо судді не може здійснюватися тим судом, у якому цей суддя обіймав посаду судді.

У той же час, порядок направлення кримінального провадження з одного суду до іншого врегульований статтею 34 КПК, яка не наділила прокурора правом самостійно визначати підсудність провадження, віднісши вирішення цього питання до повноважень судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Не дивлячись на встановлений законом порядок, прокурор безпідставно спрямував клопотання безпосередньо до Шевченківського районного суду м. Києва без наявності рішення суду відповідного рівня.

На зазначений висновок не впливає той фактор, що раніше 24.02.2015 Апеляційним судом м. Києва підсудність клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного визначалась за Шевченківським районним судом м. Києва.

Наведене також ґрунтується на тому, що предметом розгляду Апеляційного суду м. Києва було відповідне подання голови Печерського районного суду м. Києва; з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного зверталася інша особа, а саме старший слідчий в ОВС ГПУ ОСОБА_7 , крім того Шевченківському районному суду м. Києва доручений розгляд лише клопотання слідчого ОСОБА_7 і лише шодо надання дозволу на затримання.

Також слідчий суддя бере до уваги, що ухвала 04.06.2015, якою надавався дозвіл на затримання ОСОБА_2 , втратила силу у зв`язку з закінченням строку її дії.

Зазначене дає підстави стверджувати, що ініційоване прокурором клопотання від 05.05.2017 не є тотожним тому клопотанню, у якому судом апеляційної інстанції визначалась підсудність за Шевченківським районним судом м. Києва.

У силу вказаної обставини, дію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24.02.2015, яка носила індивідуальний, разовий характер, тобто стосувалася виключно клопотання слідчого ОСОБА_7 про дозвіл на затримання підозрюваного, не можна поширювати на будь-які інші клопотання, незалежно від їх змісту та особи, яка їх ініціює.

Прокурор ОСОБА_3 , який приймав участь у розгляді клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, документів та доводів на спростування вказаного висновку не надав.

Недотримання стороною обвинувачення передбаченого законом порядку звернення з клопотанням, а також відсутність у слідчого судді повноважень щодо розгляду клопотання по суті, має наслідком прийняття рішення про повернення клопотання прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 32, 34, 132, 190 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повернути прокурору для звернення до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1