Справа № 738/1920/16-к
№ провадження 1-в/738/822/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника установи ОСОБА_6 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,
В С Т А H О В И В:
У жовтні 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а саме: умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Клопотання мотивовано тим, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2014 року ОСОБА_5 було засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На основі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.05.2014 року та визначено остаточний строк покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. По ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 03.03.2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення. По ухвалі Жовтневого районного суду міста Харкова від 01.04.2015 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовлено.

За ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15.02.2016 року зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 20.10.2014 по 02.03.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений вважає, що він став на шлях виправлення, характеризується позитивно, відбув відповідну частину строку покарання, не має стягнень, тому просить звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та наполягав на його задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення та перевиховання, має пасивну форму поведінки, що проявляється в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, будь які активні прояви поведінки засудженого ОСОБА_5 відсутні, про що свідчить відсутність у нього заохочень.

Представник установи в судовому засіданні охарактеризував засудженого посередньо, та показав суду, що ОСОБА_5 на даний час не працює, комісією установи розглядалось питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, рішення комісії з даного приводу застосування пільги є передчасним, тому відмовлено.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не прибув, але відповідно до вимог ст. 539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши пояснення засудженого, представника установи, враховуючи думку прокурора, який вважає клопотання передчасним, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Менській ВК № 91, призначене вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2014 року, згідно якого його було засудженого за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог чинного законодавства, при розгляді питання щодо застосування до засудженого пільги, зокрема ст. 81 КК України, суд зобов`язаний звернути увагу на поведінку засудженого за весь період відбування покарання. Тому твердження засудженого про те, що він не має дисциплінарних стягнень і тому до нього повинно бути застосовано умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані про відсутність дисциплінарних стягнень або про те, що стягнення погашені мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Так, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.10.2014 року. За час перебування у Харківському СІЗО режим утримання не порушував, до праці не залучався. З 07.05.2015 року відбуває покарання в Менській ВК № 91. За період відбування покарання зарекомендував себе наступним чином: допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що отримав стягнення, яке на даний час погашене, дотримується правомірних відносин з представниками установи, був працевлаштований робітником на швейній дільниці установи, але пропрацювавши не значний термін був звільнений за власним бажанням, до роботи відносився посередньо. На виробництві установи засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявляє, відвідує заходи виховного та культурно масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, займається за програмою індивідуального диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт».
Суд також враховує відсутність у засудженого заохочень, що свідчить про пасивну форму поведінки засудженого, будь яких проявів активної та позитивної форми поведінки засудженого ОСОБА_5 , що б свідчило про його прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та стати на шлях виправлення, не було.

Судом також взято до уваги висновок Спостережної комісії Менської РДА (протокол № 65 від 04.11.2016 року) про те, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_5 у вигляді умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, який намагається бути ввічливим та тактовним з представниками адміністрації лише з метою отримання особистих благ, відсутність в нього жодного заохочення, тому суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання та приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1