Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
09 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 28.12.2016 року у кримінальному провадженні №0000217 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Калинівка Роменського району Амурської області, РФ, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

за ч.2 ст.121 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника- адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 28.12.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.121 КК України до позбавлення волі на строк 7 років.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Як встановлено судом, 28 травня 2016 року, близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_9 , який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому не менше п`яти ударів кулаками рук в область голови та не менше двох ударів в ділянку лівого передпліччя. Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_9 впав на кушетку на правий бік. В цей час ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_9 чотири удари обома руками в ліву частину грудної клітки, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження. Як наслідок ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер. Смерть потерпілого настала від закритої черепно-мозгової травми з просторовими крововиливами в речовину та під оболонку головного мозку, які виражені в глибині борозен по всіх поверхнях лівої лобної, скроневої, тім`яної та правої скроневої, лобної, частково потиличної часток в ділянці полюсів та верхніх поверхонь півкуль мозочка з послідуючим набряком - набуханням та компресією головного мозку, яка перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник- адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.121 КК України, у виді 4 років позбавлення волі. Зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував обставини справи, особу ОСОБА_6 та призначив останньому занадто суворе покарання. Вказує, що суд помилково визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника- адвоката ОСОБА_5 , які просять вирок суду змінити в частині призначеного покарання, виключити обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, доводи прокурора та потерпілої ОСОБА_8 про залишення вироку місцевого суду без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка, та не заперечується учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України є вірною.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд при призначенні покарання врахував всі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину і обґрунтовано призначив обвинуваченомуОСОБА_6 покарання, яке за своїм видом є необхідним і достатнім для виправлення вказаної особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

У поданій апеляційній скарзі не наведено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, а тому підстав для призначення обвинуваченому основного покарання нижчого від найнижчої межі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначене місцевим судом покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є занадто суворим безпідставні і не заслуговують на увагу.

Разом з тим, заслуговують на увагу покликання вказаної апеляційної скарги щодо незаконного визнання судом обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку з огляду на наступне.

Як вбачається з обвинувального акту від 01 червня 2016р., обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ст.66 КК України не встановлено (т.2 а.с.2).

Однак, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання визнав обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, чим вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.

За таких обставин, вказівка суду про вчинення злочину щодо особи похилого віку, як обтяжуючої покарання обставини, підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку, а сам вирок, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України - зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 407, 408, 418 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3