Справа № 554/3692/17
Дата документу 28.07.2017
В И Р О К
Іменем України
28 липня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві матеріали кримінального провадження № 0000619 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна, не одруженого, в силу статті 89 КК України не судимого

та
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, судимого

11 серпня 2003 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 186 КК на 2 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Постановою цього ж суду іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання;

23 червня 2005 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. ч. 2 і 3 ст. 185, 69 КК на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно визначено 3 роки позбавлення волі, звільненого 6 липня 2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 7 днів;

15 листопада 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 185 КК на 1 рік позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

25 липня 2017 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК до шести місяців арешту

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кожним,
в с т а н о в и в:
10 лютого 2017 року, близько 06 год. 15 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_4 , проникли на охоронювану територію підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло», що по вул. Героїв АТО, 73-а в м. Полтаві, звідки таємно викрали металеву трубу довжиною 5 м 28 см, яка являла собою підготовлену опору для ліхтаря, зварену з чотирьох частин вагою 61 кг вартістю 493,60 грн., якою в подальшому розпорядились на власний розсуд, чим спричинили підприємству матеріального збитку на вказану суму.

Допитані в ході судового розгляду справи обидва обвинувачені визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, підтвердивши факт його вчинення за обставин, викладених вище. Щиро розкаялися у вчиненому та просили їх суворо не карати.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, так як вони повторно за попередньою змовою групою осіб вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище.

Обставинами, які пом`якшують покарання кожного із обвинувачених, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення вкраденого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, суд не знаходить.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу кожного із обвинувачених та обставини, що впливають на призначення покарання.

Зокрема, суд враховує конкретні обставини справи, незначний розмір завданої злочином шкоди, те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення умисних аналогічних злочинів, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку, він має невідбуте покарання за попереднім вироком, обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджувався за вчинення умисних аналогічних злочинів, судимість за які погашена у визначеному законом порядку, характеристику особи кожного із обвинувачених, їх поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього та ставлення до скоєного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення кожному із них покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для їх виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

При призначенні покарання суд виходить також з співрозмірності розміру заподіяних збитків виду і розміру покарання, яке виходячи з суспільної небезпечності як вчиненого злочину, так і особи обвинувачених не повинно бути надмірним по своїй суворості і реальним з точки зору співрозмірності.

Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи кожного із обвинувачених, суд вважає за можливе призначити кожному із них основне покарання відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

З цих же підстав суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначено за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, так як після постановлення останнього вироку стало відомо, що він винен і в іншому злочині, вчиненому до його постановлення.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд вважає за необхідне з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання покарання за цим вироком обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати винними у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кожним і призначити кожному із них основне покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначити за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25 липня 2017 року більш суворим за цим вироком у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 25 липня 2017 року, зарахувавши в нього час перебування обвинуваченого під вартою в зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по цій справі та відбування покарання за попереднім вироком.

До набрання вироком законної сили обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази, які передані на зберігання власнику вкраденого майна, повернути йому ж.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

СуддяОСОБА_1