УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного Управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного Управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 , 08.06.2017 приблизно о 01 години 00 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_1 , по раптово виниклому злочинному умислу, направленому на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, вступивши у злочинну змову з ОСОБА_4 , маючи на меті отримання незаконної наживи, прибули до території бази ТОВ «ІНВЕСТ РЕНТ СОЛУШИНС», що за адресою місто Київ, бул. Вацлава Гавела, 16 з метою вчинення крадіжки автозапчастин.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи спільно та відповідно до раніше розподілених між собою ролей, перелізли через паркан тим самиим незаконно проникли на територію бази ТОВ «ІНВЕСТ РЕНТ СОЛУШИНС», яка охороняється та підійшли до дверей складу ПП «Ольховик». Після чого, перебуваючи біля дверей складу, що належить ПП «Ольховик Ю.В.» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переконалися у тому що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою раніше приготовлених для вчинення кримінального правопорушення інструменту «кусачки», пошкодили навісний дамок дверей до вище зазначеного складу та проникли до середини.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3 таємно викрали з приміщення складу, майно, що належить ПП «Ольховик Ю.В.».

Упродовж своїх злочинних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викрадене майно склали біля паркану, але довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення правопорушення до кінця, так як були затримані працівниками охорони та викрадене майно було вилучено.

08.06.2017 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме під час обшуку об 14 год. 00 хв. 08.06.2017, за адресою: м. Київ, вул. П.Шутова, 3 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 5S», кольору «Gold», ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , гаманець, шкіряний, чорного кольору, в середині кредитна картка «Укрсиббанку» НОМЕР_3 та кредитна картка «Ощадбанку» НОМЕР_4 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , куртка зеленого кольору, в кишенях тактичні рукавиці, фонарик, у робочому стані, скоч, сірого кольору, навісний замок з двома ключами, каппа.

У даному випадку є наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що зазначені речі, які тимчасово вилучені під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, без накладення арешту, може призвести до втрати речового доказу, шляхом його знищення та втрати речових доказів до завершення досудового слідства, що призведе до неможливості проведення слідчих дій та повного, об`єктивного, всебічного проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні.
У судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання та просила його задовольнити з зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували. Пояснили, що вказаний у клопотанні автомобіль не є речовим доказом, оскільки не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заслухавши думку учасників судового розгляду дослідивши матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частинами 2, 3 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене при затриманні у підозрюваного ОСОБА_3 , що визнане речовим доказом постановою слідчого від 09 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Досудове розслідування стосується таємного викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, за адресою АДРЕСА_1 , а вилучений автомобіль виявлений за адресою АДРЕСА_2 .

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що не все вилучене при затриманні майно могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не міститься таких даний стосовно всього переліку майна і в постанові слідчого про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 09 червня 2017 року. Зазначена постанова містить лише зазначення факту вилучення майна.

Так, вбачається, що критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу відповідає наступне вилучене майно: куртка зеленого кольору, тактичні рукавиці, фонарик, скотч сірого кольору та навісний замок з двома ключами.

Інше вилучене при затриманні майно, а саме: мобільний телефон з сім-картою гаманець в середині з кредитною карткою «Укрсиббанку» та кредитною карткою «Ощадбанку», посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 спортивна каппа, таким критеріям не відповідають, частина майна була вилучена після того як підозрюваний добровільно взяв його зі свого автомобіля. Сам факт наявності у підозрюваного певного майна не є підставою для його арешту.

З огляду на наведене, клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного Управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на:

-куртку зеленого кольору;

-тактичні рукавиці;

-фонарик;

-скотч сірого кольору;

-навісний замок з двома ключами.

У задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Арешт на майно накласти на строк проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006462 від 08 червня 2017 року.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: