Справа № 202/3236/17
Провадження № 1-кс/202/979/2017
УХВАЛА

16 травня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3
слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, освіта: середня технічна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

30.08.2013 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

30.08.2013 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.10.2013 року.

31.08.2013 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 було направлено до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

17.09.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська обвинувальний акт було повернуто прокурору для усунення недоліків, відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.11.2013 року.

31.10.2013 року апеляційним судом Дніпропетровської області ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2013 року була залишена без змін.

24.12.2013 року було повторно направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

07.02.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська обвинувальний акт було повернуто у зв`язку з систематичною неявкою ОСОБА_5 .

Згідно витягу ЄРДР 29.06.2014 року обвинувальний акт було повернуто до Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.
08.08.2014 року досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002961 було зупинено, підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

13.05.2017 року досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002961 було відновлено.

16.05.2017 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, було подано клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ознайомившись з матеріалами клопотання, матеріалами кримінального провадження №0002961, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у клопотанні та у судовому засіданні слідчим та прокурором не наведені обґрунтовані ризики, які наявні на час розгляду даного клопотання та не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, які можуть свідчити, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять, надані сторонами кримінального провадження, докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини кожному, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями п. 1 цієї статті, має бути забезпечено розгляд справи судом у продовж розумного строку або звільнений під час провадження. Таке звільнення може бути обґрунтоване гарантіями з`явитися на судове засідання.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Згідно правової позиції викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі "Харченко проти України" (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно п. 4 ст. 176 КПК України менш тяжким запобіжним заходом є домашній арешт, який, на думку слідчого судді, може бути застосований до підозрюваного, оскільки підозрюваний будучи повідомлений про підозру 13.05.2017 року самостійно з`явився до слідчого, ані слідчим ані прокурором не надано доказів на підтвердження проведення будь-яких розшукових дій щодо місцезнаходження ОСОБА_5 за період з серпня 2014 року по травень 2017 року, тому відсутні підстави вважати, що підозрюваний буде перешкоджати досудовому розслідуванню, свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнає в повному обсязі, має постійне місце проживання, тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Щодо строку обрання запобіжного заходу слідчий суддя приходить до наступного, згідно витягу з ЄРДР обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 надійшов до Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 29.06.2014 року після повернення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська. 08.08.2014 року досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002961 було зупинено та відновлено 13.05.2017 року, тому строк досудового розслідування обчислюється з 29.06.2014 року по 08.08.2014 року з урахуванням 30.08.2013 року та періоду після відновлення кримінального провадження № 0002961.

Керуючись ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, практикою Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні "Мамедов проти Росії" від 01.06.2006 року, "Харченко проти України" від 10.02.2011 року, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. ст. 9, 110, 131-132, 176-178, 181, 183-187, 193-198, 205-206, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк шістнадцять діб, тобто до "01" червня 2017 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі зобов`язання:
?прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи реєстрації;
?цілодобово не залишати місце постійного проживання - квартиру АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1