Справа №1-52/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2011 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого- - судді Савуляка Р.В.

при секретарі Труба У.М.

з участю прокурора Ковальчука О.Г.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Червонограді справу про обвинувачення :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, учня школи- інтернат І-ІІІ ступенів для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування, , проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого , -

у злочинах передбачених ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2, 12 серпня 2010 року знаходячись на спортивній базі відпочинку Тисарозташованій в с.Ясіння, Рахівського району, Закарпатської області, з корисливих мотивів, проник в кімнату №14 вищевказаної спортивної бази, звідки таємно викрав мобільний телефон марки GT-Е1080, вартістю 270 грн., який належав ОСОБА_3, в якому знаходилась сім-картка оператора Лайфвартістю 30 грн., на рахунку якого були гроші в сумі 35 грн., яка належала ОСОБА_4 Після чого розпорядився вищевказаним викраденим майном на власний розсуд.

Також, підсудний ОСОБА_2 17.10.2010 року перебуваючи на території Червоноградської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів для дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, що знаходиться в м.Червонограді, по вул. Івасюка, 4 з метою особистого збагачення, шляхом обману, звернувся до неповнолітньої ОСОБА_5, під видуманим приводом допомоги останній у придбанні мобільного телефону, взяв у неї 250 грн. Не маючи наміру повертати вказану суму грошей розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 250 грн.

Крім того, підсудний ОСОБА_2 23.10.20110 року близько 20.00 год. , перебуваючи в ігровій кімнаті Червоноградської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів для дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, що знаходиться в м.Червонограді, по вул. Івасюка, 4, використовуючи свою вікову перевагу, погрожуючи неповнолітньому ОСОБА_6, відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном марки 2630вартістю 900 грн. з сім-картою оператора Київ-Старвартістю 25 грн. На законні вимоги неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 про повернення йому мобільного телефону не відреагував, та в подальшому розпорядився даним телефоном на власний розсуд.

Крім того, підсудний ОСОБА_2 10 грудня 2010 року близько 17.00 год., перебуваючи в приміщенні коридору Червоноградської загальноосвітньої школи інтернат І-ІІІ ступенів для дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, що знаходиться в м.Червонограді, по вул. Івасюка, 4, діючи повторно, зловживаючи довірям неповнолітнього ОСОБА_7, ввів останнього в оману. Під приводом придбання у останнього мобільного телефону марки С-180, з відтермінуванням передачі грошей в сумі 150 грн. за даний телефон, заволодів останнім та втік з місця вчинення злочину. В подальшому обернувши викрадене в свою користь.

Допитаний у судовому засіданні підсудний свою вину у вчинених злочинах визнав повністю та пояснив, що в серпні 2010 року перебуваючи на спортивній базі Тисав с.Ясіння, Рахівського району, Закарпатської області, проник в кімнату №14 даної бази, звідки викрав мобільний телефон марки GT-Е1080, в якому була сім-картка оператора Лайф. В подальшому перебуваючи в центрі с.Ясіння, продав даний мобільний телефон за 100 грн.

17 жовтня 2010 року потерпіла ОСОБА_5 дала йому гроші в сумі 250 грн., для допомоги у придбанні мобільного телефону. Взявши вказані гроші, він зустрівся зі своїм знайомим, котрий відмовився продавати йому мобільний телефон. Після чого підсудний витратив гроші собі на одяг.

23 жовтня 2010 року йому потрібно було здійснити телефонний дзвінок. Для цього він попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон. Після чого даний телефон підсудний не повернув, а продав за 100 грн. На даний час телефон потерпілому відкупив.

Також підсудний дав покази, що 10.12.2010 року у школі-інтернаті він із ОСОБА_7 домовився про купівлю в останнього мобільного телефону, та з подальшим повернення за неї грошей. Після передачі потерпілим ОСОБА_7 підсудному мобільного телефону, останній втік із школи інтернату. В подальшому телефон продав.

У вчиненому щиро кається. Просить суворо не карати. На даний час завдана матеріальна шкода відшкодована частково, запевнив суд що поверне гроші з стипендії.

Крім повного визнання підсудним своєї вини, його винуватість підтверджується показами потерпілих, свідків, протоколами слідчих та судових дій, іншими документами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дала ОСОБА_2 250 грн. для придбання їй мобільного телефону. Підсудний сказав, що знає когось хто продає мобільний телефон. Грошей потерпілій так і не повернув та не придбав телефону.

Із оголошених та оцінених судом показів потерпілого ОСОБА_3 встановлено, що 12.08.2010 року він був у спортивній школі Тиса, що в с.Ясіння, Рахівського району, Закарпатської області. У нього із собою був мобільний телефон amsung GT-Е 1080. Він надав даний телефон у користування своїм подругам Ковальчук та ОСОБА_4. Останні біля 15.00 год. повідомили його, що невідомий вкрав із їхньої кімнати його мобільний телефон, та що вони підозрюють у скоєному ОСОБА_2 (а.с.68 Т.1)

З показів потерпілого ОСОБА_6 даних ним на попередньому слідстві вбачається, що 23.10.10 року перебуваючи у Червоноградській школі-інтернат, до нього підійшов ОСОБА_2 та попросив мобільний телефон, для того, щоб відправити СМС, на що останній йому відмовив. Перебуваючи у кімнаті відпочинку, ОСОБА_2 взяв телефон ОСОБА_6, та почав відправляти СМС. На прохання останнього повернути мобільний телефон останній відговорювався, казав що поверне наступного дня, однак фактично своїх слів не дотримався та не повернув вказаний телефон. (а.с.104 Т.1)

Як вбачається з показів потерпілої ОСОБА_4 даних нею на досудовому слідстві, вона перебувала в в с.Ясіння, Рахівського району, Закарпатської області на базі Тиса. Вона показала, що в серпні 2010 року вона позичила у потерпілого ОСОБА_3 мобільний телефон. Вона вставила в даний мобільний телефон свою картку оператора Лайф, який згодом залишила у себе в кімнаті. До неї підійшов підсудний ОСОБА_2 та попросив телефон для здійснення дзвінка. Потерпіла ОСОБА_4 відмовила підсудному, однак сказала, що в її кімнаті є мобільний телефон ОСОБА_3, однак вона заборонила підсудному її брати. Повернувшись з їдальні вона побачила відсутність мобільного телефону. Потерпіла запитувала підсудного чи той не брав телефон, однак останній заперечив свою причетність до крадіжки. Згодом співмешканець ОСОБА_2 розповів ОСОБА_4 про те, що підсудний хвалився йому що викрав даний телефон. (а.с.136-137 Т.1.)

На попередньому судовому слідстві потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_2 10.12.2010 року, запропонував останньому продати йому телефон torolla-С180за 150 грн. Гроші за даний телефон обіцяв повернути до кінця тижня. Прийшовши за грошима потерпілому сказали, що підсудного ОСОБА_2 не має у школі. Після чого останній ще декілька разів приходив, але підсудного не було. (а.с.88-89 Т.2.)

З оголошених та оцінених судом у судовому засіданні показів:

- свідка ОСОБА_8 встановлено, що вона разом із ОСОБА_4, перебуваючи на базі Тисаприбирала в їдальні. В цей час до неї підійшов ОСОБА_2, та просив мобільний телефон для здійснення дзвінка. ОСОБА_4 відмовила останньому. Після повернення з їдальні, вони побачили відчинені двері в кімнаті, оглянувши кімнату вони виявили відсутність телефону ОСОБА_3

Також свідок ОСОБА_8 показала, що перебуваючи в ігровій кімнаті Червоноградської школи-інтернат, вона бачила як ОСОБА_2 користувався телефоном ОСОБА_6, хоча останній дозволу на користування мобільним не давав (а.с.106-107 Т.1.);

- свідок ОСОБА_9 пояснила, що перебуваючи в ігровій кімнаті Червоноградської школи-інтернат чула, як ОСОБА_2 просив мобільний в ОСОБА_6, щоб передзвонити, але той спочатку не давав телефону, але підсудний наполягав на тому, що він старший і щоб потерпілий дав йому свій телефон. Потім вона чула як потерпілий просив повернути йому його мобільний телефон. (а.с.108-109 Т.1.);

- свідок ОСОБА_10 пояснив, що 24.102010 року він знаходився на ринку, біля контейнеру, де продають мобільні телефони. До нього підійшов невідомий йому хлопчина та продав мобільний телефон марки 2630за 100 грн., при цьому предявив паспорт, з якого було видно, що це був ОСОБА_11 (а.с.143-144 Т.1.)

- свідок ОСОБА_11 вказав, що в жовтні 2010 року біля школи-інтернат до нього підійшов невідомий хлопець, який попросив його продати вказаний телефон. Також підсудний сказав, що телефон не крадений, і належить йому. Після чого вони двоє направились на ринок, де вказаний телефон був проданий за 100 грн. За це ОСОБА_2 дав ОСОБА_11 10 грн. (а.с.161-162 Т.1.)

- свідок ОСОБА_12 показала, що 17.102010 року зустріла біля міськвиконкому свою знайому ОСОБА_5, яка повідомила їй, що чекає ОСОБА_2, якому дала 250 грн. для придбання мобільного телефону. В подальшому декілька разів чула, що ОСОБА_2 так і не придбав ОСОБА_5 мобільного телефону та не повернув гроші. (а.с.68-69 Т.2.)

- свідок ОСОБА_13, пояснила, що 17.102010 зустріла по пр. Шевченка, 19 свою однокласницю ОСОБА_5, яка сказала, що чекає ОСОБА_2 ОСОБА_5 сказала їй, що дала ОСОБА_2 250 грн., для того, щоб останній придбав їй мобільний телефон. В подальшому свідок була присутня при розмовах ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в яких останній обіцяв придбати мобільний телефон, а потім казав, що поверне гроші. ( а.с.70-71 Т.2.)

Як вбачається з протоколів огляду місця події та фототаблиць від 25.10.2010 року та 27.10.2010 року, місцем скоєння злочину являється Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів для дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, що знаходиться по вул. Івасюка, 4 в м.Червонограді. ( а.с.9-11, 43-5 Т.1.)

Згідно протоколу огляду місця події від 05.11.2010 року в ОСОБА_10 в приміщенні Червоноградського МВ ГУМВСУ було вилучено мобільний телефон марки 2630( а.с.19 Т.1)

Відповідно до заяви про явку з повинною від 05.11.2010 року, ОСОБА_2 зізнався про вчинення злочину в 20-х числах серпня 2010 року, перебуваючи на спортивній базі Тиса(а.с.65 Т.1.)

Як вбачається із листа директора Червоноградської школи-інтернат ОСОБА_14, дирекція закладу просить вжити заходів до учня школи ОСОБА_2 (а.с.67 Т.1)

З протоколу огляду туристичної бази Тиса від 23.11.2010 року вбачається , що місцем злочину являється кімната №14. При її огляді були відсутні двері до вказаної кімнати ( а.с.81 Т.1)

Згідно постанови про перекваліфікацію від 25.11.2010 року, вбачається що дії підсудного ОСОБА_2 були перекваліфіковані з ч.1 ст.186 КК України на ч.2 ст.186 КК України. ( а.с.168-169 Т.1)

Відповідно до поданої характеристики на ОСОБА_2, останній відноситься до числа важковиховуваних, до навчання ставиться байдуже, агресивний, не реагує на зауваження вихователів. ( а.с.178 Т.1.)

З довідок від 28.10.2010 року та 27.10.2010 року виданих лікарями дитячої поліклініки вбачається, що ОСОБА_2 на обліку у психіатра та нарколога не знаходиться ( а.с.180, 182Т.1)

З довідки №380 вбачається що ОСОБА_2 знаходиться на профілактичному обліку у ВКМСД Червоноградського МВ ГУМВСУ України починаючи з 30.12.2009 року. ( а.с.183 Т.1)

Як вбачається із листа директора Червоноградської школи-інтернат ОСОБА_14 від 23.12.2010 року №01-12-497, дирекція закладу просить вжити заходів до учня школи ОСОБА_2, який в листопаді 2010 року заволодів грошима ОСОБА_5, шляхом обману (а.с.7 Т.2)

З протоколу огляду місця події та фототаблиць від 23.12.2010 року, вбачається, що місцем злочину є ділянка місцевості, неподалік від міськвиконкому, що знаходиться по пр.Шевченка, 19 в м.Червонограді. ( а.с.9-11 Т.2)

Відповідно до заяв про явку з повинною від 01.04.2011 року та від 22.04.2011 року, ОСОБА_2 заявив про скоєння ним 17.10.2010 року та 10.12.2010 року злочинів. (а.с.23 Т.2)

Відповідно до постанови від 30.04.2011 року, дії підсудного ОСОБА_2О перекваліфіковані з ч.1. ст..190 КК України на ч.2 ст.190 КК України. ( а.с.32, 39 Т.2)

З протоколу огляду місця події та фототаблиць від 27.04.2010 року, вбачається, що місцем злочину є адміністративна будівля школи-інтернату, що знаходиться по вул. Івасюка, 4 в м. Червонограді. ( а.с.44-45 Т.2)

Із акту №457 від 25.0.2011р. амбулаторної судово-психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_2 на час проведення експертизи психічними захворюваннями не страждає. ( а.с.118-120 Т.2)

Згідно характеристики на ОСОБА_15, останній вчиться погано, порушує дисципліну у класі, втікає зі школи, викрадає речі у своїх однокласників, участі у житті класу не приймає.( а.с.55 Т.2)

Як вбачається з виписки з медичної картки ОСОБА_2 №2342/11 за наслідками огляду останнього йому рекомендоване спостереження психіатра за місцем проживання ( а.с.56 Т.2)

З довідок від 24.12.10р., ОСОБА_2 на обліках у лікаря нарколога та психолога не перебуває. (а.с.58,60 Т.2)

Оцінюючи всі здобуті та перевірені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_2 в таємному викраденні чужого майна поєднана з проникненням у житло чи інше приміщення (крадіжка), у судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує його дій за ст.185 ч.3 КК України.

Також, доведена вина підсудного, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж ), повторно.

Суд кваліфікує його дій за ст.186 ч.2 КК України.

Вина підсудного в тому, що він заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою(шахрайство) вчинене повторно доведено в повному обємі.

Тому дані дій суд кваліфікує за ст.190 ч.2 КК України.

Обираючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує тяжкість вчинених злочинів.

Щире каяття у вчиненому, зявлення із зізнанням, часткове відшкодування завданої шкоди, як обставини, що помякшують його відповідальність.

Вчинення підсудним корисливих злочинів повторно, як обставину, що обтяжує його вину.

Разом з тим, суд враховує і особу підсудного, що є неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Також при призначенні покарання враховуючи умови життя та виховання особи неповнолітнього, який виховується в школі інтернат відтак позбавлений батьківської любові та піклування, матеріальні умови життя і виховання неповнолітнього, його відвідування школи, рівень успішності та стан поведінки, що є негативним, морально психологічний клімат у колективі де навчається та виховується, його відносини з ровесниками та іншими неповнолітніми серед його оточення, його спілкування з дорослими, їх авторитетність у неповнолітнього та їхній вплив на нього, рівень фізичного та інтелектуального розвитку, поведінку неповнолітнього після вчинення злочину.

З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання і його слід звільнити від відбування призначеного покарання, застосувавши ст. 104 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2.ст.190 КК України та призначити покарання:

за ч.3.ст185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

Покласти на ОСОБА_17 обовязки, щодо нагляду за засудженим ОСОБА_2 та проведення з ним виховної роботи під час навчання.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_2 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця праці та проживання, періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу, підписку про невиїзд, до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 15-ти діб з моменту його оголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуючий:ОСОБА_18