Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3928/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.2014 м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника скаржників адвоката ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів матеріали скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження,
Скаржники звернулися до Виноградівського районного суду із даноюскаргою, посилаючись на те, що вони звернулися до прокуратури Закарпатської області із заявою про кримінальне правопорушення на незаконні дії ДІМ Виноградівського РВ УМВС ОСОБА_7 , проте слідчий в ОВС СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 24.09.2014р. виніс постанову про закриття даного кримінального провадження, яку скаржники вважають незаконною, оскільки розслідування даної справи було не повним та упередженим, а відтак просять суд скасувати дану постанову, визнати їх потерпілими, провести одночасні допити їх та ОСОБА_7 , провести судово-почеркознавчу експертизу.
В судовому засіданні представник скаржників доводи скарги підтримали повністю з підстав, наведених в ній, а відтак просили її повністю задоволити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про місце і час розгляду даної скарги повідомлений судом належним чином, а відтак суд в порядку вимог ч.3 ст.306 КПК України вважає за можливе справу розглянути по суті без його участі, оскільки його відсутнітсь не є перешкодою для розгляду справи.
При розгляді даної скарги суд виходить з того, що відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а відтак, саме в запровадженні такого механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді і полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Так, інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Зокрема, главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, зокрема, ч.1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового
Пріоритетним завданням кримінального провадження (ч.1 ст.3 КПК України) визначено захист осіб від кримінальних правопорушень.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а відтак, саме в запровадженні такого механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді і полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Зокрема, главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, зокрема, ч.1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким.
Згідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Отже, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Зокрема, кримінальне провадження закривається в разі (п.2 ч.1 ст.284 КПК України), якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Так, відповідно до ч.3 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймають постанову, яка може бути оскаржена у порядку, установленому п.п.3,4 ч.1 ст.303 цього Кодексу.
Розглядаючи дану скаргу суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження, зокрема, потерпілим або його представником.
Між тим, з матеріалів кримінального провадження та матеріалів скарги вбачається, що скаржники звернулися до прокуратури Закарпатської області із письмовою заявою про кримінальне правопорушення на незаконні дії ДІМ Виноградівського РВ УМВС України ОСОБА_7 , в які зазначали наступні елементи злочинних діянь: Підписи на обох протоколах про адміністративне правопорушення в графі «отримав копію протоколу» підроблені і не належать заявникам, а відмітки про відмову від отримання не зазначено в жодному з протоколів; Протоколи на ОСОБА_4 та Собода 1.1, (про вчинення ними дрібного хуліганства) складені ДІМ ОСОБА_7 внаслідок розгляду заяви про злочин самих ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які є потерпілими від злочину; Справи про адміністративне правопорушення закриті апеляційним судом Закарпатської області, як такі, що не відповідають законодавству, а отже в діях ОСОБА_7 є склад злочину щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Проте, в рамках даного провадження слідчий ОСОБА_10 вчинив дві слідчі дії: допитав міліціонера ОСОБА_7 та заявників.
Окрім того, скаржники написали заяви про визнання їх потерпілими по справі, однак ОСОБА_10 взагалі не відповів нам на їх клопотання, а коли вони приїхали до слідчого то дізналися, що вони ніякі не потерпілі, а просто як заявники - свідки по справі, а їх клопотання взагалі не задоволено. Слідчий не направив скаржникам постанову про відмову в задоволенні заяв про визнання нас в якості потерпілих.
З огляду на встановлене суд вважає за необхідне зазначити, що слідчий суддя має право залишити в силі лише обґрунтовану постанову органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження, що прийнята після відкриття кримінальної справи за результатами належно та об`єктивно проведеного досудового розслідування, проте, необхідною умовою для такої позиції слідчого судді слід вважати встановлення ним факту повного, всебічного і об`єктивного дослідження органами досудового розслідування усіх обставин протиправного діяння, що зазначені у скарзі, поданої в порядку, встановленому чинним КПК,
Між тим, зазначеним вимогам КПК України оскаржувана постанова не відповідає.
Так, з кримінального провадження та матеріалів скарги встановлено, що оскаржувана постанова від 24.09.2014р. є незаконною та підлягає скасуванню за однобокістю, поверховістю та неповнотою досудового розслідування, якого фактично не було.
Так, у зв`язку із підробкою підписів на протоколі про адміністративне правопорушення відносно заявників, останні були змушені з`являтися до суду, відстоювати свою правоту, зазнавати моральних страждань та переживань через те, що вони притягуються до адміністративної відповідальності та здійснювати витрати на правову допомогу.
Окрім того, постанову про відмову у визнанні потерпілими скаржники не отримували, а дізналися про неї лише тоді, коли прибули до прокуратури Закарпатської області з метою дачі пояснень, що підтверджує протиправність дій старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 .
08 серпня 2014 року ОСОБА_4 отримав лист, в якому вказувалось, що заява по залучення потерпілих розглянута, також було повідомлено, що кримінальне провадження 27.06.2014р. закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Між тим, ч.5 ст.284 КПК України передбачає, що копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору, проте в порушення зазначених вимог закону, про закриття кримінального провадження скаржники дізналися лише 08.08.2014р.
У зв`язку з цим скаржниками було подано скаргу слідчому судді на постанову про закриття кримінального провадження, однак до судового розгляду прокурор сам за своєю ініціативою скасував таку постанову як незаконну, по даному кримінальному провадженню було залучено нового слідчого - а саме слідчого в ОВС СВ відділу прокуратури Закарпатської області - ОСОБА_12 .
Однак і цей слідчий не виконав завдання кримінального законодавства, не вжив всіх передбачених законом заходів до повного, всебічного та справедливого розгляду заяви.
Як встановлено у суді, оскаржувана постанову ст.слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження від 24.09.2014р. є необ`єктивною, необґрунтованою. немотивованою, незаконною і такою, що підлягає до скасування, оскільки слідчим ОСОБА_14 вимоги ст.2 КПК України дотримано не було, так як не було проведено повне і неупереджене розслідування, тому що слідчий проводив слідчі дії з «виправдовувальним» ухилом на користь «працівника Виноградівського РВ УМВС».
Згідно з ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За весь час розслідування даного провадження слідчий (маючи в розпорядженні всі необхідні докази: показання скаржників, рішення судів, які доказують винуватість ОСОБА_7 провів формальне розслідування та закрив провадження, взявши до уваги тільки показання учасника кримінального правопорушення, а також матеріали службового розслідування, які проведені
формально самими працівниками УМВС.
Так, мотиви закриття викладені слідчим в постанові зводяться до того, що ОСОБА_7 у своїх показах зазначив, що нібито вручав копії протоколів про адміністративні правопорушення Сободі 1.1, та ОСОБА_4 , однак останні нібито відмовились від їх отримання, а тому в графах «підпис про отримання» своїм почерком ОСОБА_7 сам зазначив їх прізвища замість підписів правопорушників. Також слідчий послався на те, що зазначення прізвищ правопорушників не вважається підробкою підпису, що встановлено висновком судово-почеркознавчого дослідження, а також тим, що висновком службового розслідування, факти наведені заявниками також не знайшли свого підтвердження.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого».
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст.84 КПК України).
З матеріалів справи беззаперечно вбачається, що скаржники, фактично потерпілі, під присягою, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, надали слідчому показання будучи допитаними в якості свідків, про те, що саме працівник міліції ОСОБА_7 , будучи при виконанні службових обов`язків, протиправно склав на них адміністративні протоколи, вніс в офіційні документи завідомо неправдиві відомості, спеціально не видав їм копії протоколів, сам підписався за скаржників в графі «копію отримав», але дані обставини, як вбачається з скарги, слідчий взагалі не взяв до уваги.
Вбачається, що слідчий надав беззаперечну доказову силу показанням - свідку ОСОБА_15 , проте слідчим не проведено одночасні допити між всіма свідками та учасниками провадження, оскільки в їх показах містяться розбіжності, не враховано постанови апеляційних судів Закарпатської області, не враховано постанову Виноградівського районного суду, не досліджено доводи та обґрунтування заявників, викладених в їх заяві про злочин, не залучено заявників в якості потерпілих, не проведено об`єктивної та належної судово-почеркознавчої експертизи.
Окрім того, слід зазначити, що в даному кримінальному провадженні прокуратурою Закарпатської області 30.05.2014р. /т.2 а.с.187-188/ давались Доручення про проведення слідчих дій в порядку ст.40 КПК України, проте на час розгляду скарги у суді Доручення в повному обсязі не виконане. Як і не виконанні вимоги Постанови ст.прокурора ОСОБА_16 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 11.09.2014р. /т.2 а.с.22-223/.
Встановлено також, що майже 9 місяців пройшло з того часу, як скаржники звернулися із заявою про вчинення даного кримінального правопорушення.
З цього приводу суд вважає зазначити наступне.
Законодавець встанови засоби захисту законних прав і інтересів особи від вчиненого стосовно неї злочину, серед переліку цих засобів є можливість відкриття кримінального провадження і проведення досудового розслідування, яке повинно бути здійснено у розумні строки без невиправданої затримки.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і розумність строків (п.21 ч.1 ст.7 КПК
Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції (ст.28 ч.ч.1,2 КПК України).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303-307,318-380 КПК України, суд-
Скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження - задоволити.
Матеріали справи направити безпосередньо прокурору Закарпатської області для належної організації проведення ретельної та об`єктивної перевірки скарги ОСОБА_19 та ОСОБА_5 .
Копію ухвали невідкладно направити учасникам кримінального провадження та прокурору.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ч.3 ст.307 КПК України) не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1