Ухвала
іменем україни

10 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002206, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с. Олександрівка

Тарутинського району Одеської області, який

мешкає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

уродженця м. Охтирка Сумської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України,

за касаційною скаргою прокурора Сумської області на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 11 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 23 серпня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

виправданих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно визнав докази недопустимимита виправдав обвинувачених, при цьому не надав кримінально-правової оцінки їх діянням, що потягло за собою уникнення ними справедливого покарання.
Від виправданих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 надійшли заперечення, в яких вони просять касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення - без зміни.

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 11 січня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23 серпня 2016 року,

ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України;

ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України;
ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України;
ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачувались у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у кінці 2007 - на початку 2008 року створили організовану злочинну групу, метою діяльності якої обрали ухилення заснованих і очолюваних ТОВ «АРВ» і ТОВ «ФЖК» від сплати податків, для чого розробили спільний і єдиний для всіх учасників план злочинної діяльності з розподілом ролей між собою, що є необхідним для забезпечення належної, злагодженої, тривалої і системної діяльності злочинної групи.

Протиправні дії вказаної організованої злочинної групи призвели до ненадходження до бюджету податку на додану вартість з фінансово-господарської діяльності ТОВ «АЖК» на суму 475 тис. 400 грн та ТОВ «АРВ» на суму 146 тис. 331 грн, а всього податків на загальну суму 621 тис. 731 грн, що в тисячу і більше разів перевищує встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, а тому є значним розміром, у тому числі:

- за 2009 рік на суму 170 тис. 400 грн, що в 563 рази перевищує встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян (302,5);

- за 2010 рік на суму 451 тис. 331 грн, що в 1 тисячу 038 разів перевищує встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян (434,5).

Також, ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він, діючи з метою ухилення очолюваного ним ТОВ «АЖК» від сплати податку на додану вартість, з жовтня 2009 року по травень 2010 року при визначенні податкового кредиту підприємства з податку на додану вартість та складанні декларацій з податку на додану вартість використав завідомо неправдиві податкові накладні про придбання ТОВ «АЖК» паливно-мастильних матеріалів та нафтопродуктів, складені від імені ТОВ «Днепротех» та ТОВ «Пром-Груп».

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачувались у тому, що вони, будучи службовими особами як директори ТОВ «АЖК» та ТОВ «АРВ» відповідно, діючи у співучасті за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою ухилення очолюваних ними підприємств від сплати податків, упродовж жовтня 2009 року - травня 2010 року, умисно склали та видали завідомо неправдиві: податкову накладну про придбання ТОВ «АЖК» від ТОВ «Пром-Груп» газового конденсату, видаткові накладні про придбання ТОВ «АЖК» у ТОВ «Днепротех» паливно-мастильних матеріалів та про придбання ТОВ «АРВ» у ТОВ «Пром-Груп» газового конденсату.

Крім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 , будучи службовими особами як директори ТОВ «АЖК» та ТОВ «АРВ» відповідно, за попередньою змовою у співучасті з ОСОБА_5 , діючи з метою ухилення очолюваних ними підприємств від сплати податків, упродовж жовтня 2009 - травня 2010 року, склали податкові декларації з податку на додану вартість, до яких вносили завідомо неправдиві відомості щодо розміру зобов`язань по розрахункам з бюджетом, тобто вчинили службове підроблення.

Також, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи у співучасті з метою ухилення ТОВ «АЖК» від сплати податків та штучного створення додаткових завідомо неправдивих документів в підтвердження дійсності господарських операцій з ТОВ «Днепротех», упродовж жовтня 2009 - березня 2010 року склали, видали та використали в бухгалтерському обліку ТОВ «АЖК» завідомо неправдиві договори та товарно-транспортні накладні у підтвердження переміщення паливно-мастильних матеріалів та нафтопродуктів нібито отриманих від ТОВ «Днепротех», тобто вчинили службове підроблення.

ОСОБА_6 також обвинувачувався у тому, що він, будучи особою, яка займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи та зобов`язана сплачувати податок, протягом травня - липня 2004 року ухилився від сплати податку на додану вартість шляхом незаконного формування податкового кредиту з цього податку на загальну суму 425 060 грн, що є особливо великим розміром.

Окрім цього, ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він підробив документи, тобто вніс до них завідомо неправдиві відомості про фактичне постачання та отримання товару, видаткових і податкових накладних щодо постачання від ФОП ОСОБА_6 до ПП «Надра» та від ПП «Надра» до ФОП ОСОБА_6 у квітні-червні 2004 року продуктів нафтогазопереробки за договорами поставки № ДГ-88 та № ДГ89 від 02 січня 2004 року, а також підробив податкові декларації ФОП ОСОБА_6 з податку на додану вартість за квітень-червень 2004 року, внісши у ці декларації завідомо неправдиві відомості про наявність у ФОП ОСОБА_6 права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за наслідками здійснення господарських операцій з ПП «Надра» у квітні-червні 2004 року на суму 425 060 грн та використав завідомо підроблені видаткові й податкові накладні щодо постачання від ФОП ОСОБА_6 до ПП «Надра» та у зворотному напрямку у квітні-червні 2004 року.

Також ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він як директор ТОВ «АРВ», будучи службовою особою, діючи в інтересах ОСОБА_5 і ОСОБА_11 на АДРЕСА_4 , достовірно знаючи, що упродовж 2007-2008 років ОСОБА_5 і ОСОБА_11 на ТОВ «АРВ» не отримували доходи у вигляді дивідендів, склав і видав завідомо недостовірні довідки про їх отримання зазначеними особами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора про часткове підтримання поданої скарги через невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам КПК, пояснення захисника та виправданих із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положенням ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У своїй касаційній скарзі прокурор вказував на безпідставне виправдання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Докази винуватості ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , на які посилалась сторона обвинувачення, перевірені судом та згідно зі ст.ст. 86, 87, 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 інкримінованих їм злочинів.

З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, належним чином перевірив наведені в ній доводи, дав на них вичерпну відповідь, й, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував прокурор у скарзі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора Сумської області залишити без задоволення, а вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 11 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 23 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3