Справа № 186/460/16-к
Провадження № 1-кп/0186/11/17
У Х В А Л А
16 лютого 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805 від 20 листопада 2015 року та № 0000075 від 09 лютого 2016 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження, ще не закінчено, а ризики передбачені ст.177 КПК України існують і на теперішній час.

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про заміну застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши прокурора який прохав задовольнити його клопотання, а саме продовжити відносно ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів, обвинуваченого ОСОБА_4 , та його захисника які заперечували проти продовження відносно ОСОБА_4 , строку тримання під вартою вважаючи, що на то відсутні підстави та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Розглядаючи заявлені клопотання, суд враховує те, що у відповідність до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявлених клопотаннь, суд вбачає наявність розумної підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому державним обвинуваченням злочинів. При цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає мети покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під вартою і відповідає реальним вимогам суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§§73, 74 рішення ЄСПЛ від 08 червня 2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", §§66, 67 рішення ЄСПЛ від 07 квітня 2005 року у справі "Рохліна проти Росії", §§73, 74 рішення ЄСПЛ від 01 червня 2008 року у справі "Мамедова проти Росії", §79 рішення ЄСПЧ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченка проти України", §§40-42 рішення ЄСПЧ від 02 березня 2006 року у справі "Долгова проти Росії").
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів з застосуванням насильства до особи, за які передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, при цьому він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, у зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого його слід утримувати під вартою, оскільки ризики на які посилається прокурор, є доведеними.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Таким чином, в суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який згідно до ухвали Першотравенського міського суду від 31 січня 2017 року закінчується 19 лютого 2017 року, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено, згідно ухвали Першотравенського міського суду від 19 липня 2016 року приєднано кримінальне провадження за №0000805 від 20 листопада 2015 року про вчинення ОСОБА_4 , другого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке потребує значного часу для розгляду для допиту всіх заявлених сторонами кримінального провадження осіб.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, оскільки обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходів, немає соціальних зв`язків, також на думку суду такий запобіжний захід зможе забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обвинувачуються у вчиненні двох злочинів під час дії іспитового строку.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

При таких умовах суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора, про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 20 днів, зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що 02 червня 2016 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805 від 20 листопада 2015 року про вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання на строк від 4 до 6 років позбавлення волі, останній будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання може перешкодити кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того, обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходів, немає соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, може продовжити злочинну діяльність, що вказує на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України,- суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання захисника про заміну застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити строк тримання ОСОБА_4 обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, під вартою на строк 20 днів, тобто до 07 березня 2017 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1