АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2027/16-к Номер провадження 11-кп/786/427/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000479 від 23.03.2016 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крайня Мартинка Іршавського району Закарпатської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 31.01.2017 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.100 КПК вирішено долю речових доказів.

У поданій апеляційній скарзі прокурор прохає вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції, без посилання на ст.69 КК України необґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Згідно вироку місцевого суду, 23.03.2016 року у нічний час доби ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку по АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, шляхом відчинення вхідних дверей ключем, які він попередньо викрав у потерпілого ОСОБА_11 під час спільного розпиття алкогольних напоїв, проник до приміщення будинку, звідки скоїв крадіжку телевізора марки «Samsung CR-21Z50ZQQ», вартістю 945 грн., туфлі чоловічі «Lesta», вартістю 436 грн. 50 коп., светр на блискавці, вартістю 270 грн.; кофту спортивну «NikeMVSF», вартістю 217 грн. 28 коп.; куртку спортивну «Nike» вартістю 135 грн.; куртку пуховик з капюшоном, вартістю 688 грн. 50 коп., DVD марки «Pioner», вартістю ( зі слів потерпілого) 700 грн. та які належали потерпілому ОСОБА_11 , завдавши йому матеріальну шкоду на загальну суму 3392 грн. 28 коп.
У поданих письмових запереченнях обвинувачений ОСОБА_12 прохав апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 31.01.2017 року щодо нього - без змін.

Інші учасники вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались та ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Частиною 1 статті 69 КК України встановлено, що За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.
Санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Проте, призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинене, суд першої інстанції зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність не дотримався.
Так, оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. При цьому, вбачається, що при ухвалення вироку суд не вирішував питання щодо призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.3 ст.185 КК України. Натомість в мотивувальній частині вироку помилково зазначив, що ОСОБА_12 вчинив злочин середньої тяжкості. За таких обставин колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині.
Проте, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора щодо необхідності ухвалення нового вироку щодо ОСОБА_7 з призначенням йому більш суворого покарання не підлягають до задоволення.
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий, за місцем фактичного проживання характеризується негативно, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_7 судом першої інстанції визнано: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в зв`язку зі збігом тяжких життєвих обставин та часткове відшкодування шкоди, завданої злочином.
Вважаючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 ст.69 КК України, залишивши без змін вид і розмір покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_12 судом першої інстанції.
З урахуванням наведеного, на підставі ст.404 КПК України вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційні вимоги прокурора не підлягають до задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.
В порядку ст.404 КПК України вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 31 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 31 січня 2017 року, а саме 2 роки позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до ВССУ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15