Справа № 405/4145/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Знам`янка, Знам`янського району, Кіровоградської області, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимої: 03.12.1997 року за ст.ст. 140 ч. З, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки. 14.04.2000 року за ст. ст. 229-6 ч. 1, 43 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнена 19.04.2002 року умовно-достроково на 1 рік 5 днів. 04.02.2005 року за ст. ст. 185 ч. З, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. 30.06.2006 року за ст. ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 30.12.2009 року по відбуттю строку покарання. 27.03.2013 року Знам`янським міськрайонним Кіровоградської області за ст. ст. 185 ч. З, 307 ч. 2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про її умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що відбула 3/4 строку покарання, призначеного судом, за час відбування покарання характеризується позитивно, виконує встановлені установою виконання покарань правила та розпорядок дня, працює з комплексного обслуговування домів та будівель, займає посаду нарядчика колонії, до своєї роботи відноситься добросовісно, приймає участь в роботах з благоустрою установи, бере участь в художній самодіяльності, вважає, що її поведінка і ставлення до праці свідчить про її виправлення та є підставою для звільнення від відбування покарання умовно-достроково. В судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 підтримала своє клопотання та просила його задовольнити. зважаючи на підстави, викладені в ньому. Також пояснила, що в УВП №14 перебуває тимчасово, заохочень, стягнень не має, працевлаштована не була.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженою поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженої № 27-Ж-14, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В судовому засідання встановлено, що вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.03.2013 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України, та згідно ст..70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна, яке їй належить (а.о.с. 25-37 Т.1 ч.1).

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.03.2013 року набрав законної сили 25.06.2013 року (а.о.с. 57 Т.1 ч.1).

Ухвалою Новоазовського районного суду м.Чернігова від 24.02.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України, Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26.07.2012 року по 25.06.2013 року та з 18.03.2014 року по 22.06.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, справа № 751/1635/16-к, 1-в/751/399/16. Вказана ухвала набрала законної сили 03.03.2016 року (а.о.с. 2-3, 5 Т.2 ч.1).

На момент розгляду клопотання засуджена відбула 06 років 03 місяці 08 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочинів, який відносяться до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 08 місяців 22 дні.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 07.08.2012 року, за час відбування покарання допустила 1 порушення режиму утримання, за яке притягувалася до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашене у встановленому законом порядку (а.о.с. 79, Т.2 ч.2); заохочень не мала.

Під час перебування у слідчому ізоляторі м. Кіровограда, до праці не залучалась, характеризувалась негативно; до Чернігівської виправної колонії № 44 прибула 18.01.2014 року з Надержищенської виправної колонії № 65, де до праці не залучалась, характеризувалась посередньо; по прибуттю до установи рішенням комісії 31.01.2014 року розподілена до відділення СПС № 3, працевлаштована до закрійно-підготовчого цеху, до праці відносилась незадовільно, відсоток денного завдання нижче за бригадний, не зацікавлена результатами своєї трудової діяльності; у період з 31.01.2014 року (наказ № 26) по 28.02.2014 року (наказ № 38) перебувала на профілактичному обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання; за час відбування покарання характеризувалась посередньо, стягнення та заохочення не оголошувались; у період з 18.03.2014 року по 22.06.2014 року перебувала у слідчому ізоляторі м. Києва, характеризувалась посередньо; по поверненню до установи розподілена до відділення СПС № 3, працевлаштована до закрійно-підготовчого цеху - до праці відносилась задовільно, мала показник виконання денного завдання нижче за бригадний, лише в листопаді 2015 року та січні 2016 року мала відсоток виконання денного завдання вищий за середній бригадний за час відбування покарання характеризувалась посередньо; в період з 03.02.2015 року по 10.02.2016 року перебувала слідчому ізоляторі м.Кіровограда, характеризувалась посередньо; по поверненню до установи 24.02.2016 року розподілена до відділення СПС № 1 та працевлаштована робітником з комплексного обслуговування та ремонту будівель та споруд; з 24.07.2016 року перебувала в УВП № 14 м.Кіровограда, 10.10.2016 року повернулася до Черніговської ВК № 44, з 05.02.2017 року тимчасово перебуває в Кропивницькій УВП № 14.

За більший проміжок часу відбування покарання з 26.07.2012 року по 24.03.2016 року характеризується посередньо, заохочення не оголошувались, але неодноразово вказувалась на необхідність дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання; не приймала участі у роботах з поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення установи продовольством, не вбачала в цьому необхідності; на заходи виховного та пізнавального характеру, які проводилися у відділенні реагувала не завжди правильно, участі у їх підготовці та проведенні іноді приймала для отримання поблажливого ставлення до себе з боку адміністрації; у спілкуванні з представниками адміністрації не завжди тактовна; згідно ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», відвідує лекції представників правозахисних організацій під контролем, «Підготовка до звільнення», програма диференційованого виховного впливу згідно методичних рекомендацій України «Подолання алкогольної та наркотичної залежності»: реалізована; ; характеризується посередньо (а.о.с. 12, 74, 91-92 Т.2 ч.2).

Також з особової справи засудженої ОСОБА_4 вбачається, що 27.11.2014 року комісією установи розглядалось питання застосування зміни умов тримання згідно ст. ст. 100, 101 КВК України, враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія установи прийняла рішення, що засуджена не заслуговує на зміну умов тримання, оскільки не стає на шлях виправлення, у зв`язку з чим останній було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми (а.о.с. 18, Т.2 ч.2).

25.02.2016 року комісією установи розглядалось питання застосування заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія установи прийняла рішення, що засуджена не заслуговує на заміну здобутої частини строку покарання більш м`яким, оскільки не стала на шлях виправлення, у зв`язку з чим останній було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми (а.о.с. 79, Т.2 ч.2).

24.03.2016 року комісією установи розглядалось питання застосування умовно - дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України, враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія установи прийняла рішення, що засуджена не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки не довела свого виправлення, у зв`язку з чим останній було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми (а.о.с. 97, Т.2 ч.2).

Ухвалою Новоазовського районного суду м.Чернігова від 28.04.2016 року у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання умовно-достроково було відмовлено, як такій, що своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення (а.о.с. 12-13, Т.2 ч.2). Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 14.06.2016 року ухвала Новоазовського районного суду м.Чернігова від 28.04.2016 року залишена буз змін (а.о.с. 20-21, Т.2 ч.2).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однак, клопотання засудженої ОСОБА_4 та матеріали особової справи останньої за № 27-Ж-14 не містять відомостей про те, що засуджена приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що остання на шлях виправлення не стала.

При оцінці поведінки засудженої, суд відмічає, що засуджена за час відбування покарання один раз мала стягнення за зберігання заборонених речей, заохочень не мала; участі у суспільному житті установи виконання покарань не приймала, участі у роботах з поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення установи продовольством не приймала, не вбачала в цьому необхідності; згідно довідок, наявних в матеріалах особової справи, засуджена ОСОБА_4 дійсно займалася суспільно-корисною працею у лютому, липні-листопаді 2014 року, січні 2015 року отримувала заробітну плату (а.о.с. 94, Т.2 ч.1), однак до праці відносилась посередньо, не зацікавлена результатами свої трудової діяльності, після відмови судом в застосуванні до засудженої ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання матеріали особової справи не містять суттєвих змін поведінки останньої та її відношення до праці чи підвищення свого загальноосвітнього рівня. Така поведінка засудженої протягом більшої частини строку відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджена стала на шлях виправлення.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженої ОСОБА_4 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останньої слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» для вручення засудженій ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1