н/п 1-кп/640/72/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження міри запобіжного заходу ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И Л А :
В ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченям ОСОБА_6 прокурор заявив клопотанн про продовження обвинуваченій міри запобіжного заходу тримання під вартою., посилаючись на існування у обвинуваченій ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки при зміні на більш м"який запобіжний захід, обвинувачена може зникнути від суду, що утруднить розгляд даної справи. Також посилався на положення ч. 5 ст. 176 КПК України, що не передбачає можливості застосування до осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 проти продовження міри запобіжного заходу заперечували, посилалися на те, що ризики на які посилається прокурор не доведені, обвинувачена має постійне місце мешкання у місті Харкові, має соціальні зв"язки, просили змініти міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб.
Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченій запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали й під страхом можливості застосування покарання, передбаченого санкцією статей, які інкриміновані обвинуваченій, остання може переховуватись від суду. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, покарання за скоєння яких передбачає позбавлення волі на строк від трьох до п`ятнадцяти років.
Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, які інкримінуються обвинуваченій та імовірну можливість продовження нею протиправної поведінки у подальшому.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, згідно ч.5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Таким чином, в судовому засіданні будь-яких підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченій не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Продовжити ОСОБА_6 міру запобіжного заходу тримання під вартою до 10 серпня 2017 року.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3