АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/414/17 Справа № 200/5528/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської

області, який зареєстрований та фактично проживає за

адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчий суддя не встановив чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків. Вказує на те, що матеріали кримінального провадження не містять жодного письмового або іншого доказу соціальної небезпеки з боку ОСОБА_7 . Зазначає, що слідчий суддя в своєму рішенні про встановлення застави не навів жодних вагомих доказів, та не обґрунтував їх, що випадок є виключним і що до нього необхідно перевищити розмір застави, який встановлено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах шістдесяти днів, починаючи з 16 години 30 хвилин 29 березня 2017 року та до 00 годин 01 хвилини 28 травня 2017 року. Визначено заставу у розмірі 160 мінімальних заробітних плат, що складає 512 000 грн.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що прокурор надав достатні докази наявності обґрунтованої підозри у причетності підозрюваного до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, довів сукупність підстав (вказані в клопотанні) вважати про існування наступних ризиків: 1) може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на свідка та експерта; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення. Вирішуючи питання про розмір застави слідчий суддя врахував підвищену соціальну небезпеку з боку підозрюваного, його матеріальні можливості та прийшов до висновку, що це є виключним випадком та є підставою для перевищення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого і свідків у тому ж кримінальному провадженні.
Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носіння та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
30 березня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
З фактичних обставин цього кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у тому, що 29 березня 2017 року близько 11.00 години, знаходячись на території будівельного майданчика, розташованого по вул. Шевченка в м. Нікополі Дніпропетровської області, більш точної юридичної адреси слідством не встановлено, керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне носіння та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, підняв з землі пістолет «Stalker», серійний номер НОМЕР_1 , Cal 9 mm Р.А.К., зі спорядженими в його магазин 9 патронами, які почав носити при собі без передбаченого законом дозволу.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду події від 29 березня 2017 року; протоколом обшуку ОСОБА_7 від 29 березня 2017 року із застосуванням відеофіксації; висновком експерта №26/3.1-288 від 30 березня 2017 року.
Що стосується доводів захисника підозрюваного про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке являється тяжким злочином, за який законом про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, постійного місця роботи не має.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наявності ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та експерта, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з тим, що необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Однак, слідчим суддею не було дотримано вимог кримінального процесуального закону та невмотивовано визначено розмір застави.

Так, відповідно до ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у кратному розмірі до прожитковому мінімуму для працездатних осіб, однак в порушення вимог зазначеної норми, слідчим суддею визначено розмір застави у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати.
Колегія судді вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 160 000,00 гривень з покладанням на підозрюваного обов`язків згідно із п.п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 травня 2017 року.
Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 160 000,00 гривень.
У разі внесення визначеного розміру застави зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора або суду, повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4