копія
Провадження № 11-кп/792/534/17
Категорія: ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, Доповідач ОСОБА_2
ч.3 ст.371 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.09.2017 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 28.03.2013 року за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Хмельницької області на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 19 липня 2017 року, -
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 28.03.2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України (в редакції Закону від 27.04.2014 року), повернуто прокурору Хмельницької області.
З ухвали суду вбачається, що 04.07.2017 року до Хмельницького міськрайонного суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000113 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України (в редакції Закону від 27.04.2014 року).
Повертаючи обвинувальний акт в ході підготовчого судового засідання, своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що висунуте ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення є неконкретним, оскільки у ньому не вказано, які саме дії при катуванні (нанесення побоїв, мучення чи якісь інші насильницькі дії) здійснив ОСОБА_9 по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 . Крім того, у сформульованому обвинуваченні відсутні обставини, при яких відбулася попередня змова між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на вчинення катування щодо ОСОБА_11 , яким чином між ними були розподілені ролі та відомості про те, з якою метою та за яких обставин обвинувачені вчинили повторне катування потерпілого ОСОБА_11 . В обвинувальному акті, під час кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону від 27.04.2014 року), не вказано які службові повноваження мали ОСОБА_9 , як начальник карного розшуку Південно-Західного ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області та ОСОБА_13 , як оперуповноважений карного розшуку Південно-Західного ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області та не зазначено, якими нормативно-правовими актами такі повноваження визначено. Також з обвинувального акту не зрозуміло, які дії обвинуваченого ОСОБА_9 по перевищенню своїх службових повноважень супроводжувались насильством, яким саме, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями. Не вказано також і де, коли, усно чи письмово обвинувачений ОСОБА_9 дав вказівку ОСОБА_10 здійснити незаконне затримання ОСОБА_14 та яка шкода була спричинена вказаними кримінальними правопорушеннями потерпілому ОСОБА_7 .
У своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України (в редакції Закону від 27.04.2014 року) у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Вважає, що поданий обвинувальний акт відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону, а томуу суду не було жодних підстав повертати його прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.

Стверджує, що стороною обвинувачення в обвинувальному акті описується момент попередньої змови між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на вчинення катування - після відмови ОСОБА_11 зізнатися у вчиненні злочину. Домовлення про спільне вчинення злочину між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбулось заздалегідь, тобто до моменту виконання його об`єктивної сторони, про що також зазначено. Сам факт не перешкоджання ОСОБА_9 неправомірним діям ОСОБА_10 та ОСОБА_12 свідчить про його спільний умисел на катування ОСОБА_11 та про попередню змову вказаними особами на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.

Крім того, як вказує прокурор, в обвинувальному акті чітко зазначено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 потерпілому

ОСОБА_11 спричинено постійний фізичний біль, а застосування електроструму спричинило різкий біль в ногах та нижній частині тіла, проте судом у підготовчому засіданні не повинна надаватись юридична оцінка наслідкам катування. Також у ньому зазначені норми Законів України «Про міліцію» та «Про оперативно розшукову діяльність», якими встановлено повноваження працівників міліції, перевищення яких ставиться в обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Факт відсутності у обвинувальному акті відомостей про те, яка моральна, фізична або майнова шкода спричинена кримінальним правопорушенням ОСОБА_7 не може свідчити про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а незазначення кваліфікуючої ознаки повторності при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, може бути усунуто в ході судового розгляду шляхом реалізації прокурором повноважень, передбачених положеннями ч. 2 ст. 337 КПК України.

Правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.127 КК України, на думку прокурора, не повинна була вирішуватись на стадії підготовчого провадження.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст. 314 КПК України, суд має право у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно з ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, передбачені п.п.1-9 цієї частини, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5). Перелік відомостей, які обов`язково повинен містити обвинувальний акт є вичерпним та широкому тлумаченню не підлягає.

Суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, місцевий суд приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору не навів у своїй ухвалі обгрунтованих мотивів даного рішення та не зазначив законних підстав, з яких він прийшов до такого висновку. Конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинувачених, із якими погоджувалася б колегія суддів, суд не навів. Твердження суду носять абстрактний характер, а тому вони не можуть бути безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Зокрема, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду про те, що обвинувальний акт не містить відомостей про обставини, при яких відбулася попередня змова між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на вчинення катування щодо ОСОБА_11 .
Згідно обвинувального акту (а.п.14), в зв`язку з тим, що в ході проведення бесід ОСОБА_11 категорично відмовився зізнатись у вчиненні вказаних злочинів, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , діючи узгоджено між собою, вирішили застосувати насильницькі дії відносно ОСОБА_11 з метою спонукати його вчинити дії, які суперечать його волі, а саме: дати зізнавальні покази у вчиненні злочинів. Вказані обставини свідчать про те, що саме після відмови ОСОБА_11 зізнатися у вчиненні злочину обвинувачені змовилися на вчинення катування щодо ОСОБА_11 . Домовлення про спільне вчинення кримінального правопорушення між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбулось заздалегідь, тобто до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Об`єктивну сторону зазначеного вище кримінального правопорушення ОСОБА_9 також вчиняв спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , дії яких чітко описані в обвинувальному акті, в тому числі і вчинення психологічного тиску ОСОБА_9 на потерпілого ОСОБА_11 . Характер дій всіх обвинувачених свідчить про спільність умислу на катування потерпілого, а також наявність попередньої змови між ними, що виявляється у скоординованості їх дій, спільним початком та завершенням вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Посилання в оскаржуваній ухвалі на те, що в обвинувальному акті не вказано де, коли, усно чи письмово обвинувачений ОСОБА_9 дав вказівку ОСОБА_10 здійснити незаконне затримання ОСОБА_14 також є необгрунтованим, оскільки з поданого до суду обвинувального акту чітко вбачається, що 20.05.2004 ОСОБА_9 надав оперуповноваженим відділення карного розшуку Південно-Західного відділу міліції Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_10 та ОСОБА_15 розпорядження про доставку ОСОБА_11 до приміщення Південно-Західного відділу міліції Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області.
Окрім того, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.365 КК України в обвинувальному акті чітко зазначено норми Законів України «Про міліцію» та «Про оперативно-розшукову діяльність», якими встановлено повноваження працівників міліції, перевищення яких ставиться в обвинувачення ОСОБА_9 та

ОСОБА_10 (а.п.8, 18).

Безпідставними вважає колегія суддів і посилання суду першої інстанції на відсутність в обвинувальному акті відомостей про наслідки, які настали в результаті катування ОСОБА_11 , оскільки в обвинувальному акті чітко зазначено, що внаслідок неправомірних дій обвинувачених потерпілий ОСОБА_11 відчував постійний фізичний біль, а застосування електроструму спричинило різкий біль в ногах та нижній частині тіла (а.п.14, 24).

Факт незазначення у обвинувальному акті яка моральна, фізична або майнова шкода спричинена кримінальним правопорушенням ОСОБА_7 не може свідчити про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.337 КПК України, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Реалізуючи вказані положення, прокурор не позбавлений права, у випадку виявлення будь-яких неточностей, у тому числі вказаних в ухвалі суду, виправити їх безпосередньо під час розгляду кримінального провадження в суді шляхом зміни обвинувачення та висунення додаткового обвинувачення.

В обвинувальному акті зазначено обставини вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, які з`ясовані та перевірені в ході досудового розслідування. Повний виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в тому числі і за ч.2 ст.127 КК України, дає змогу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знати, в чому вони обвинувачуються та є додатковою гарантією забезпечення їх права на захист.

Зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору обставини можуть бути перевірені судом в установленому законом порядку під час судового розгляду. Оцінку доказам в провадженні щодо їх допустимості, належності, достовірності та достатності суд має дати при ухваленні судового рішення.

Висновки суду про те, що без усунення вказаних ним недоліків справа не могла бути призначена до розгляду є хибні.

Зробити такий висновок, на думку колегії суддів, можливо лише після проведення з`ясування обставин провадження та перевірки їх доказами, дослідивши по справі всі наявні докази.

Враховуючи вищевикладене, вказівки суду, зазначені в ухвалі щодо невідповідності обвинувального акту вимогам закону, є необґрунтованими, передчасними, прийнятими без належної оцінки доказів та такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства та фактичним обставинам провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, серед інших, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції (п.6 ч.1 ст.407 КПК України).

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора в кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору скасуванню, з постановленням ухвали про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів судової палати,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 19 липня 2017 року про повернення прокурору Хмельницької області обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 28.03.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України (в редакції Закону від 27.04.2014 року) скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд в той же суд зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду ОСОБА_2