Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
10 серпня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду кримінальне провадження №0000378 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маслянка Млинівського району Рівненської області, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_11 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

13 серпня 2016 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виїхав на автомобілі марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 з села Пляшева Радивилівського району Рівненської області в напрямку селища Демидівка Рівненської області. Власником вказаного автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 18.12.2012 року є ОСОБА_12 , жителька АДРЕСА_2 .

Рухаючись близько 22-ої години по автодорозі Т-1806 сполученням Рівне-Млинів-Берестечко-Буськ-Перемишляни в напрямку селища Демидівка Рівненської області, ОСОБА_6 , знаходячись на 81 км.+150 м. вказаної автодороги, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.2, 12.6 ґ), 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, в`їжджаючи в поворот, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з мотоциклом марки «ИЖ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку та був під керуванням неповнолітнього ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла марки «ИЖ» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичного експерта №232 від 17.10.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми, травматичного шоку 1-2 ст., закритого перелому середньої третини правої стегнової кістки із зміщенням, відкритого уламкового перелому в середній третині обох кісток правої гомілки із зміщенням, рваної рани задньої поверхні правого гомілково-ступневого суглобу з пошкодженням ахілового сухожилка із розміщенням судинно-нервового пучка.

Види ушкоджень вказують на значну за силою дію тупих предметів, що в сукупності з їх масивністю, чисельністю, різноманітним характером та локалізацією на різних анатомічних ділянках, могло мати місце при дорожньо-транспортній пригоді. Дані тілесні ушкодження, згідно п.2.1.1 а) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 року), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент отримання.

Під час перебування в лікарні потерпілому ОСОБА_9 по медичним показам була проведена ампутація правої гомілки на рівні між верхньою та середньою третинами та була сформована кукса на цьому рівні.

Зазначені ушкодження, згідно п.2.1.1 г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 року), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили стійку втрату загальної працездатності.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки «ИЖ» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_8 , відповідно до висновку експерта (судово-медична експертиза) №233 від 25.10.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому передньої колони правого кульшового суглобу зі зміщенням, закритого перелому н/гілки лівої сідничної кістки без зміщення, відкритого перелому зовнішньої кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу.

Вказані ушкодження є результатом дії тупих предметів, могли утворитись у пасажира мотоцикла під час дорожньо-транспортної пригоди 13 серпня 2016 року за вказаних обставин, і згідно п.2.2.1 в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 року), мають ознаки середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку експерта (судова автотехнічна експертиза з обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди) №3.1-943/16 від 30.11.2016 року, у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і шкідливими наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 наступних пунктів Правил дорожнього руху України, які вимагають:

пункт 2.3. б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

пункт 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

пункт 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на підставі ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов прокурора в інтересах держави в особі комунального закладу «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної Ради до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, задоволено повністю.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь «Рівненської обласної дитячої лікарні» Рівненської обласної Ради грошові кошти в сумі 15 995 ( п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок, які були витрачені даним медичним закладом на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 .

Позов прокурора в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_4 (Рівненський військовий госпіталь) Міністерства оборони України до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, задоволено повністю.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь військової частини НОМЕР_4 (Рівненський військовий госпіталь) Міністерства оборони України грошові кошти в сумі 8 897 ( вісім тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, які були витрачені даним медичним закладом на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 .

Позов потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , законного представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, та стягнення додаткових витрат на протезування задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 198000 (сто дев`яносто вісім тисяч) гривень моральної шкоди, спричиненої злочином.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 58000 (п`ятдесят вісім тисяч) гривень моральної шкоди, спричиненої злочином.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 188500 (сто вісімдесят вісім тисяч п`ятсот) гривень додаткових витрат, викликаних необхідністю протезування.

В інший частині позовних вимог в задоволенні відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експертів в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 90 (дев`яносто) копійок.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що ст.75 КК України передбачено можливість звільнення від відбування з випробуванням тільки чотирьох видів покарання, і таке покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами у даний перелік не входить. Крім цього, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 ст.75 КК України передбачено звільнення від відбування лише основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою не допускається. Просить вирок Демидівського районного суду від 07 червня 2017 року скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 , які не заперечують щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Згідно п.4 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування ним завданого збитку. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, судом враховано, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має захворювання гіпертонічного типу (т.1 а.к.п.225, 226, 230, 231), раніше не судимий, до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху не притягувався (т.1 а.к.п.231, 233), за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно (т.1 а.к.п.222). Також враховано довідку №1122 від 13.10.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_13 , оскільки остання постійно хворіє і потребує стороннього догляду (т.1 а.к.п.227).

Разом з тим, доводи прокурора ОСОБА_11 , наведені в апеляційній скарзі, про незаконність вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, заслуговують на увагу.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, Кримінальним кодексом України передбачено можливість звільнення від відбування з випробуванням тільки чотирьох видів покарання, і таке покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами у даний перелік не входить.

З п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що судам необхідно мати на увазі, що частиною ч.1 ст.75 КК України передбачено звільнення від відбування лише основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_6 від відбування і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з випробуванням, допустив неправильне застосування кримінального закону.

За таких обставин звільнення ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованим, у зв`язку з чим відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначеного додаткового покарання ОСОБА_6 підлягає скасуванню. Колегія суддів вважає за правильне ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке підлягає самостійному виконанню.

Згідно положень ст.379 КПК України та роз`яснень п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 03.06.2016 року «Про правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ», суд вправі за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні, якщо дане виправлення не зачіпає суті судового рішення. Вирішення питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції судів вищих інстанцій і не є опискою, що може бути виправлена судом самостійно.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.1990 року "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків", процедура виправлення шляхом винесення ухвали можлива лише при усунені неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні, і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

Ухвалою Демидівського районного суду від 10 липня 2017 року виправлено описку у вироку Демидівського районного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України. Разом з тим, вказане рішення суддею ухвалено після подачі апеляційної скарги заступником прокурора Рівненської області ОСОБА_11 . Крім того, колегія суддів не вважає звільнення обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на підставі ст.75 КК України опискою, оскільки це міняє суть вироку, а тому зазначену ухвалу до уваги не приймає.

Колегія суддів вважає обгрунтованим застосування судом першої інстанції до обвинуваченого ОСОБА_6 положень статей 75 та 76 КК України та звільнення його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на підставі ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Додаткове покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки підлягає самостійному виконанню.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя: _________________ ОСОБА_1

Судді: _________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3