У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 13 травня 2017 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк дев'ять років шість місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 травня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2016 року на підставі пункту 1 частини третьої статті 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернуто останньому у зв'язку з тим, що він не усунув недоліків касаційної скарги в установлений строк.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначених судових рішень щодо нього. Просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції та постановити нове рішення. Заслухавши доповідача, перевіривши заяву і долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 445 КПК (в редакції Закону України № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року) підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є:

1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання);

2) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень;

3) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України;

4) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Визначений перелік підстав для перегляду справ Верховним Судом України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Проте, заява засудженого не містить посилання на жодну із зазначених підстав для перегляду Верховним Судом України рішення касаційного суду. По суті засуджений у заяві висловлює лише свою незгоду з ухвалою касаційного суду від 1 грудня 2016 року, якою йому повернуто касаційну скаргу, що саме собою не є підставою для перегляду справи щодо нього Верховним Судом України.

Крім того, відповідно до вимог частини першої статті 446 КПК, особи, визначені у статті 425 цього Кодексу, мають право подати заяву про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 цього Кодексу, після його перегляду в касаційному порядку.

Як убачається зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2016 року, про перегляд якої порушується питання, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 травня 2016 року щодо нього, разом з усіма доданими до неї матеріалами повернуто останньому у зв'язку з тим, що він не усунув недоліків касаційної скарги в установлений строк.

Отже, судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_4, не були предметом розгляду суду касаційної інстанції. Ухвала касаційного суду від 1 грудня 2016 року не містить висновку про правозастосування - тлумачення правильності/неправильності застосування норм права в аспекті положень статті 445 КПК, а відтак процедура перегляду таких рішень Верховним Судом України виключається.

Крім того, таке рішення суду касаційної інстанції не перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскільки не позбавляє заявника права звернутися в установленому законом порядку з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що прийняття рішення на підставі пункту 1 частини третьої статті 429 КПК про повернення касаційної скарги, недоліки якої не усунуто, входить до сфери реалізації дискреційних повноважень суду, що не може бути предметом самостійної оцінки Верховним Судом України.

Наведене свідчить, що передбачених законом підстав для відкриття провадження у справі немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 446, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи за його заявою до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_5 ОСОБА_6