АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/49/17 Справа № 199/2991/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000168 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь при розгляді у суді першої інстанції на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка, Олександрівського району, Донецької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

21.11.2007 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 гривень;

28.11.2008 року Кіровським районним судом міста Донецька за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Звільнений: 06.02.2012 року за відбуттям строку покарання;

07.06.2012 року Олександрівським районним судом Донецької області за ст. 395 КК України до покарання у виді 2 (двох) місяців арешту. Звільнений: 12.09.2012 року за відбуттям строку покарання;

10.01.2013 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 3 (три) роки

обвинуваченого у вчиненні злочинів. передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_8 ,

потерпіла - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_9 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України призначеного покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого його майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Індустріального районного м. Дніпропетровська від 10 січня 2013 року та остаточно призначено покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Строк відбуття покарання рахується з 30 січня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилається на необґрунтованість вироку з огляду на те, що вбивство ОСОБА_10 він не вчиняв, а лише скоїв крадіжку його речей. Зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено вимоги кримінального процесуального закону; безпідставно відхилено дослідження доказів, які мають істотне значення для винесення законного, обґрунтованого і справедливого рішення відносно нього.

Вказує на відсутність у справі об`єктивних доказів вини у злочинах, за які його засуджено. Стверджує, що суд у вироку не дав належної оцінки доказам, а його висновки ґрунтуються на припущеннях. Скаржиться він також на необ`єктивність та упередженість слідства та суду по його справі, на однобічність і неповноту судового слідства, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Виходячи з цього обвинувачений оспорює правильність кваліфікації його дій, зокрема, зазначає, що його дії слід кваліфікувати за ст. ст. 185 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції за результатами якого призначити покарання в межах санкції цих статті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що весь судовий розгляд базується на суб`єктивній думці слідчого, оскільки не було проведено усіх необхідних слідчих дій.

Як на досудовому розслідуванні так і в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 вказувала на золоту обручку яка була у потерпілого ОСОБА_10 , однак при огляді трупу потерпілого її виявлено не було, як не було долучено її і в якості речового доказу. Вказане на його думку свідчить, про причетність до злочину третіх осіб, оскільки він цієї обручки не викрадав, але слідчий та суд першої інстанції залишив даний факт без уваги.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки акту про застосування службової собаки. Він у своїх показах чітко вказав слідчому траєкторію руху в день вбивства потерпілого, а службова собака повела слідчих по маршруту який не співпадав з маршрутом його переміщення. На думку апелянта, орган досудового розслідування та суд навмисно проігнорували вказані обставини, оскільки вони свідчить, про причетність до злочину третіх осіб.

В матеріалах провадження відсутні відомості щодо виконання доручень стосовно відпрацювання даних з камер відео спостереження та виїмки інформації за телефонним номером загиблого та за його телефоном.

Вказує на незаконний обшук орендованого ним гаража який належить ОСОБА_11 під час якого було вилучено речовий доказ, а саме куртку що належала потерпілому, у зв`язку з чим вважає цей доказ недопустимим, оскільки огляд було проведено у нічний час та без отримання згоди власника. Крім цього, зазначає, що під час цього обшуку були відсутні поняті.

Суд безпідставно прийняв як належний, речовий доказ, в`язану шапочку, яка начебто належала йому та було виявлена та вилучена за десять метрів від трупа ОСОБА_10 , оскільки не було встановлено місце вилучення шапки.

На думку апелянта також не було встановлено і момент смерті ОСОБА_10 , оскілки експерт вказав проміжок часу настання смерті у декілька годин.

Вважає що суд першої інстанції не встановив мотив скоєного злочину, оскільки вилучена у нього куртка, що належала потерпілому та начебто належна йому шапка з місця події жодним чином не вказують на механізм спричинення смерті ОСОБА_10 .

Безпідставно суд першої інстанції прийняв до уваги як доказ його вини в якості долучених в якості речових доказів пластикових стаканчиків, упаковки з-під сосисок та пачки з-під цигарок «Марлборо» до яких привів службовий пес, оскільки до них він жодного відношення не має, а вказані речові докази навпаки свідчать про причетність до скоєного третіх осіб.

Крім цього оскільки визнає себе винним лише у крадіжці речей ОСОБА_10 та у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів вважає, що призначене покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості скоєних ним злочинів та даним про його особу.

Також не погодившись із ухваленим вироком, потерпіла ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого йому майна; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого йому майна. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого йому майна.

Свої вимоги мотивує тим, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 не в повній мірі враховано тяжкість та суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який, маючи непогашену і не зняту в установленому порядку судимість, в період іспитового строку, повторно вчинив особливо тяжкий корисливий злочин; в ході досудового розслідування та під час судового розгляду обвинувачений вину в скоєних злочинах визнав частково у скоєному не розкаявся, що свідчить про його небезпеку для суспільства та необхідність утримання в умовах ізоляції від суспільства.

Також не погодившись із ухваленим вироком, прокурор, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі; за ч. 4 ст.187 КК України 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого йому майна; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого йому майна. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого йому майна.

Свої вимоги мотивують тим, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 не в повній мірі враховано тяжкість та суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який, маючи непогашену і не зняту в установленому порядку судимість, в період іспитового строку, повторно вчинив особливо тяжкий корисливий злочин; в ході досудового розслідування та під час судового розгляду обвинувачений вину в скоєних злочинах визнав частково у скоєному не розкаявся.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 27.01.2015 року близько 23:10 години проходячи по пішохідній доріжці, яка розташована поблизу будинку № 116 по Донецькому шосе в місті Дніпропетровську, побачив потерпілого ОСОБА_10 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з нанесенням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) та на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 , з метою заволодінням майном, яке може знаходитися у потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 близько 23:15 години, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи перебувати на пішохідній доріжці, яка розташована поблизу будинку № 116 по Донецькому шосе в місті Дніпропетровську, напав на потерпілого ОСОБА_12 та, використовуючи невстановлений сплощений твердий предмет з колючо-ріжучими властивостями, умисно, з корисливих мотивів, з великою силою наніс ним потерпілому ОСОБА_10 не менш двадцяти ударів в район обличчя, шиї та тулубу та не менше восьми ударів тупим твердим предметом по голові та нижніх кінцівках потерпілого, тим самим заподіяв останньому, згідно висновку експерта № 129/ЛЕ/17 від 27.02.2015, тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани № 1, розташованої на переніссі; колото-різаної рани № 2, розташованої на верхній повіці ліворуч; колото-різаних ран № 3, 4, 5, розташованих на нижній повіці ліворуч, на відстані від 1 см до 6 см від спинки носа; колото-різаної рани № 6, розташованої в лівій виличній ділянці, біля вищезазначених ран; колото-різаних ран № 7, 8, розташованих на правій щоці в проекції краю нижньої щелепи; колото-різаної рани № 9, розташованої по середній лінії шиї; колото-різаних ран № 10, 11, 12, розташованих на відстані 2-3,5 см до низу та декілька вправо від рани № 9; колото-різаної рани № 13, розташованої на лівій передньо-бічній поверхні шиї на відстані 3 см від кута нижньої щелепи та 2,5 см донизу та вліво від рани № 9; колото-різаної рани № 14, розташованої на відстані 1,5 см від рани № 13; колото-різаної рани № 15, розташованої на відстані 2,5 см до заду від рани № 14; колото-різаної рани № 16, розташованої на відстані 3 см до низу від лівого кута нижньої щелепи; колото-різаної рани № 17, розташованої на лівій бічній поверхні шиї, на відстані 8 см від лівого зовнішнього слухового проходу; колото-різаної рани № 18, розташованої в проекції верхнього краю правої ключиці на передньо-бічній поверхні шиї на відстані 9 см від краю нижньої щелепи; колото-різаної рани № 19, розташованої в проекції нижнього краю лівого грудино-ключичного з`єднання по навкологрудинній лінії; колото-різаної рани № 20, розташованої на зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині. Трьох синців: на верхній повіці ліворуч; на спинці носа з розповсюдженням на верхню губу; на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу. Крововиливу під слизову оболонку верхньої губи з забитою раною. П`яти саден: на хрящовій частині носа, на фоні вищезазначеного синця; на передній поверхні підборіддя по центру та декілька ліворуч; на передньо-нижній поверхні підборіддя праворуч; в проекції краю нижньої щелепи ліворуч на межі з підборіддям; на передній поверхні лівої гомілки на межі з колінним суглобом. Лінійного дефекту стінки стравоходу, відповідно раньовому каналу від рани № 13. Лінійного дефекту передньої стінки загальної лівої сонної артерії, відповідно раньовому каналу від рани № 13. Крововиливу в товщу м`яких тканин голови в лівій скроневій ділянці. Крововиливу під м`яку мозкову оболонку. Відповідно раньовому каналу № 8 - уламкового перелому краю нижньої щелепи. Відповідно раньовим каналам від ран № 7, 8 - пошкодження підщелепної слинної залози. Пошкодження правої пластини щитоподібного хряща відповідно раньовому каналу № 9. Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани № 13 перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті та воно є тяжким за ознакою небезпеки для життя. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в товщу м`яких тканин голови та оболонки головного мозку у своїй сукупності не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та є тяжкими за ознакою небезпеки для життя. Тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та крововиливу під слизову оболонку губи в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я. Всі виявлені при експертизі тілесні ушкодження утворились не більш ніж за декілька хвилин або десятків хвилин до настання смерті. Смерть ОСОБА_10 настала від колото-різаного поранення шиї з ушкодженням магістральної судини, яке ускладнилось розвитком крововтрати, в період часу з 23:10 години по 23:20 годину 27.01.2015 року.

Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_10 , заволодів майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «Флай» МС165 Grey-Orange, курткою чоловічою дутою сірого кольору, а також гаманцем чоловічим зі шкіри коричневого кольору.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 411/38 від 21.04.2015 вартість мобільного телефону марки «Флай» MC165 Grey-Orange становить 310 гривень 70 копійок, куртки чоловічої дутої сірого кольору - 1274 гривні, вартість гаманця чоловічого зі шкіри коричневого кольору встановити не надалося можливим, у зв`язку з відсутністю об`єкта дослідження.

Далі ОСОБА_6 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальний збиток на загальну суму 1584,70 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 на початку вересня 2014 року при невстановлених обставинах у невстановленої особи придбав боєві припаси у кількості 16 штук, достовірно знаючи, що вказані патрони є бойовими припасами та придатні для стрільби, після чого переніс їх до місця свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де почав незаконно зберігати їх без передбаченого законом дозволу.

29.01.2015 в період часу з 22:15 години по 23:40 годину в ході проведення огляду за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , співробітники міліції в дальній кімнаті квартири в шафі виявили та вилучили патрони в кількості 16 штук, серед яких згідно висновку експерта № 66/07-26 від 26.02.2015, п`ятнадцять патронів є бойовими припасами - військовими проміжними патронами калібру 5,45 мм, призначеними до стрільби із наступної бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів АК-74, АКС-74, ручного кулемета РПК та їх модифікацій. Один патрон є бойовим припасом - військовим проміжним патроном калібру 7,62 мм, призначеним до стрільби із наступної бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів АК, АКМ, АКМС, карабіна СКС, ручних кулеметів РПК, РПКС та їх модифікацій, які ОСОБА_6 незаконно без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав за місцем свого тимчасового мешкання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг потерпілої і прокурора. Вислухавши думку потерпілої та прокурора, які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у вчинені вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів; нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; незаконному придбанні і зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Перевіркою доводів апеляційної скарги засудженого щодо неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність допущених судом першої інстанції при судовому розгляді обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_6 , а також потерпілої та прокурора про необхідність застосування більш суворого покарання встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми, а призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 відповідає доказам, які були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні й які суд поклав в основу обвинувального вироку.

З викладеними в апеляційній скарзі доводами ОСОБА_6 про безпідставність його засудження за зазначені злочини колегія суддів не може погодитися.

Так, на підтвердження встановлених ним фактичних обставин суд першої інстанції послався на:

Показання свідка ОСОБА_13 відповідно до яких 27.01.2015 року до кафе, де вона працює, зайшов обвинувачений ОСОБА_6 , якого вона раніше неодноразово бачила, де вживав спиртні напої. Близько об 22:00 годині до кафе зайшов загиблий ОСОБА_10 , який також вживав спиртні напої. Приблизно о 23:00 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , який взяв з собою пляшку пива залишили кафе. Кафе вони залишали окремо один від одного. Запам`ятала, що на ОСОБА_6 була одягнута шапка та куртка «Адідас». Наступного дня працівники міліції показали їй фото вбитого, в якому вона впізнала ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_13 29.01.2015 при пред`явленні осіб для впізнання по фотознімкам упізнала на фото № 1 ОСОБА_10 , який 27.01.2015 року відвідував кафе, де вона працює.

За результатами проведення імунологічних експертиз речових доказів, згідно висновків експертів № 205 від 20.02.2015, № 169 від 09.02.2015, № 203 від 20.02.2015, № 171 від 11.02.2015, № 204 від 20.02.2015, № 170 від 09.02.2015, встановлено, що в слідах на ґрунті, вилученому з місця події, встановлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО і виявлений антиген Н, що не виключає можливості домішку крові від ОСОБА_6 ; в слідах на ґрунті, вилученому з місця події, не виключається можливість домішку крові від потерпілого ОСОБА_10 ; в слідах поту на пластикових стаканах (об`єкт № 1, 2, 3, 10-12), які вилучені з місця події, встановлено наявність слідів поту людини, що можуть належати ОСОБА_6 . Походження сліду поту об`єкта № 4 тільки від одного ОСОБА_6 виключається, але не можна виключити домішку поту від ОСОБА_6 ; в слідах поту на пластикових стаканах та упаковці від сосисок (об`єкти № 4, 33, 34), які вилучені з місця події, також встановлено наявність слідів поту людини, що можуть належати потерпілому ОСОБА_10 , але тільки в якості домішку його поту; сліди крові і поту, виявлені на соняшниковому насінні (об`єкт № 1 «а», «б»), які вилучені з місця події, можуть належати як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_10 тільки в якості домішку їх крові та поту.

Відповідно до висновку експерта № 129/ЛЕ/17 від 27.02.2015 за результатами судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_10 у останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани № 1, розташованої на переніссі; колото-різаної рани № 2, розташованої на верхній повіці ліворуч; колото-різаних ран № 3, 4, 5, розташованих на нижній повіці ліворуч, на відстані від 1 см до 6 см від спинки носа; колото-різаної рани № 6, розташованої в лівій виличній ділянці, біля вищезазначених ран; колото-різаних ран № 7, 8, розташованих на правій щоці в проекції краю нижньої щелепи; колото-різаної рани № 9, розташованої по середній лінії шиї; колото-різаних ран № 10, 11, 12, розташованих на відстані 2-3,5 см до низу та декілька вправо від рани № 9; колото-різаної рани № 13, розташованої на лівій передньо-бічній поверхні шиї на відстані 3 см від кута нижньої щелепи та 2,5 см донизу та вліво від рани № 9; колото-різаної рани № 14, розташованої на відстані 1,5 см від рани № 13; колото-різаної рани № 15, розташованої на відстані 2,5 см до заду від рани № 14; колото-різаної рани № 16, розташованої на відстані 3 см до низу від лівого кута нижньої щелепи; колото-різаної рани № 17, розташованої на лівій бічній поверхні шиї, на відстані 8 см від лівого зовнішнього слухового проходу; колото-різаної рани № 18, розташованої в проекції верхнього краю правої ключиці на передньо-бічній поверхні шиї на відстані 9 см від краю нижньої щелепи; колото-різаної рани № 19, розташованої в проекції нижнього краю лівого грудино-ключичного з`єднання по навкологрудинній лінії; колото-різаної рани № 20, розташованої на зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині. Трьох синців: на верхній повіці ліворуч; на спинці носа з розповсюдженням на верхню губу; на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу. Крововиливу під слизову оболонку верхньої губи з забитою раною. П`яти саден: на хрящовій частині носа, на фоні вищезазначеного синця; на передній поверхні підборіддя по центру та декілька ліворуч; на передньо-нижній поверхні підборіддя праворуч; в проекції краю нижньої щелепи ліворуч на межі з підборіддям; на передній поверхні лівої гомілки на межі з колінним суглобом. Лінійного дефекту стінки стравоходу, відповідно раньовому каналу від рани № 13. Лінійного дефекту передньої стінки загальної лівої сонної артерії, відповідно раньовому каналу від рани № 13. Крововиливу в товщу м`яких тканин голови в лівій скроневій ділянці. Крововиливу під м`яку мозкову оболонку. Відповідно раньовому каналу № 8 - уламкового перелому краю нижньої щелепи. Відповідно раньовим каналам від ран № 7, 8 - пошкодження підщелепної слинної залози. Пошкодження правої пластини щитоподібного хряща відповідно раньовому каналу № 9. Вищезазначені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран утворилися за життя в короткий проміжок часу від вузько-локальної дії сплощеного твердого предмету, який мав колюче-ріжучі властивості та не менш ніж від двадцяти травматичних впливів. Всі інші виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), від не менш ніж від чотирьох травматичних впливів. Смерть його настала від колото-різаного поранення шиї з пошкодженням магістральної судини, яке ускладнилось розвитком крововтрати. Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани № 13 перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті та воно є тяжким за ознакою небезпеки для життя. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в товщу м`яких тканин голови та оболонки головного мозку у своїй сукупності не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та є тяжкими за ознакою небезпеки для життя. Тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та крововиливу під слизову оболонку губи в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я. Всі виявлені при експертизі тілесні ушкодження утворились не більш ніж за декілька хвилин або десятків хвилин до настання смерті. Всі тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння потерпілого з висоти власного росту. Встановити позу потерпілого на момент утворення тілесних ушкоджень неможливо, однак можна вважати, що поза потерпілого могла змінюватись під час утворення всіх виявлених при експертизі трупа тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічному дослідженні зразка крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 2,60/00, що стосовно живих осіб відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

Судово-медичний експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив висновок експерта № 129/ЛЕ/17 від 27.02.2015 і роз`яснив, що смерть потерпілого ОСОБА_10 могла наступити в період часу з 23:10 години по 23:20 годину 27.01.2015 року.

Правильність та об`єктивність цих висновків експертизи сумнівів не викликають. З цих підстав доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про не встановлення слідством і судом дати смерті потерпілої, є безпідставні.

Після затримання ОСОБА_6 29.01.2015 року при ньому були виявлені, оглянуті та вилучені спортивна кофта та брюки марки «Адідас» сірого кольору, кросівки чорного кольору, які на час огляду були одягнені на ньому та визнані речовими доказами.

Відповідно до висновку експерта № 207 від 06.03.2015 за результатами проведення імунологічної експертизи в слідах на кросівці та спортивній кофті, вилучених при огляді у ОСОБА_6 , встановлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає можливості походження слідів крові від потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином на думку колегії суддів, дослідивши вищевказані докази у судовому засіданні, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_6 скоїв розбійний напад та вбивство потерпілого з метою заволодіння його майном у вечірній час 27.01.2015 року біля місця де було виявлено труп ОСОБА_10 , встановивши час смерті ОСОБА_10 та вірно прийняв як належні, речові докази, що були вилучені під час огляду місця події.

Виходячи з викладеного колегія судів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про не встановлення судом першої інстанції часу смерті потерпілого, мотиву скоєного ним злочину, безпідставність визнання речових доказів надумані та зводяться до незгоди з оцінкою, яку надав їм суд першої інстанції.

Крім того протоколом огляду місця події від 28.01.2015 року було зафіксовано обстановку на ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_3 , де на стежці виявлено труп чоловіка, ліворуч біля якого знаходяться: светр чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, головний убір (шапка тканинна) чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлені сліди речовини бурого кольору на землі навколо трупа, пляшка об`ємом 0,5 л. з надписом «Білий ведмідь», пляшка об`ємом 0,5 л. з надписом «Козацька Рада», стакани полімерні, 2 порожні упаковки сосисок, порожня пачка з-під цигарок. Вказані речі вилучені з місця події та визнані речовими доказами.

Відповідно до протоколу огляду трупа від 28.01.2015 року з фото-таблицею до нього біля будинку АДРЕСА_3 був оглянутий труп чоловіка зі слідами крові на голові та обличчі.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що він був присутній при виявленні трупу ОСОБА_10 27.01.2015 року біля опори електропередач. Труп чоловіка виявили в темний час доби, на його обличчі були гематоми та синці, на землі кров.

Колегія суддів погоджується, з висновками суду першої інстанції, що данні протоколів огляду місця події від 28.01.2015 року та протоколу огляду трупа від 28.01.2015 року, а також покази свідка ОСОБА_15 повністю спростовують покази ОСОБА_6 в тій частині, що останній начебто таємно заволодів майном ОСОБА_10 думаючи що він спить, оскільки на ньому не було ані синців ані крові.

Згідно з протоколу огляду місця події від 28.01.2015 року під час його проведення, було вилучено головний убір - шапка тканинна, чорного кольору, зі слідами речовини бурого кольору.

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 30.01.2015 року свідок ОСОБА_16 , серед пред`явлених речей, упізнала під № 3 шапку в`язану сірого кольору, яка належала її сину ОСОБА_17 і яку носив ОСОБА_6 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_17 у присутності матері ОСОБА_16 серед пред`явлених речей також упізнав під № 3 шапку в`язану сірого кольору, яку носив ОСОБА_6 , про що свідчить протокол пред`явлення речей для впізнання від 30.01.2015 року. Вказана шапка була вилучена в ході огляду місця події напроти будинку АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердила, що з обвинуваченим ОСОБА_6 вона періодично проживала з 2012 року. Під час проведення слідчих дій вона та її неповнолітній син ОСОБА_17 дійсно упізнали шапку темно-сірого кольору, що належала ОСОБА_17 і яку фактично носив ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку експерта № 208 від 05.03.2015 за результатами проведення імунологічної експертизи на чоловічій шапці, яка вилучена з місця події, встановлено наявність слідів поту людини, що можуть належати ОСОБА_6 при цьому, висновком експерта № 492 від 15.04.2015 за результатами проведення імунологічної експертизи встановлено, що сліди крові людини, виявлені на чоловічій шапці, яка була вилучена в ході огляду місця події напроти будинку АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_6 , могли належати потерпілому ОСОБА_10 і лише в разі суміші крові від двох осіб не можна виключити можливість домішку крові від ОСОБА_6 .

Судовий експерт ОСОБА_18 , яка проводила судову імунологічну експертизу чоловічої шапки, в судовому засіданні повністю підтвердила складений нею висновок експерта № 492 від 15.04.2015 та роз`яснила, що в`язана шапка, надана для огляду в судовому засіданні, враховуючі основні описові дані є саме тією в`язаною шапкою, яка була надана на дослідження. На думку експерта ця шапка має темно-сірий колір.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий ОСОБА_19 пояснив про те, що під час опису в протоколі огляду місця події виявленої біля трупу в`язаної чоловічої шапки він вказав її колір як чорний. Проте, оглянувши дану шапку вважає вірним її колір темно-сірим. Розбіжність у визначенні кольору шапки пояснив тим, що при її виявленні була темна пора доби і фактичний темно-сірий колір речового доказу був сприйнятий ним як чорний. Свідок також підтвердив, що оглянута ним в судовому засіданні шапка темно-сірого кольору по всім характерним рисам є тією шапкою, яку було знайдено та вилучено з місця події про що вказано в протоколі огляду місця події від 28.01.2015 року.

Перелічені докази, які були дослідженні під час судового розгляду, судом першої інстанції повністю спростовують доводи ОСОБА_6 про безпідставність прийняття як належного речового доказу - в`язану шапочку яку він носив та яку було виявлено та вилучено під час огляду місця події.

Доводи ОСОБА_6 про проведення під час досудового розслідування незаконного обшуку орендованого ним гаража, що належав ОСОБА_11 , під час якого було вилучено речовий доказ, а саме куртку що належала потерпілому, надумані та спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами:

Протоколом огляду від 30.01.2015 року відповідно до якого, при огляді гаражу, розташованого в кооперативі «Автолюбитель» по вул. Тополиній, 43г в місті Дніпропетровську, виявлено та вилучено куртку чоловічу сірого кольору зі вставками чорного кольору на рукавах фірми Regattа, на якій маються сліди речовини бурого кольору, яка визнана речовим доказом.

Показами власника даного гаражу ОСОБА_11 , допитаного в судовому засіданні в якості свідка, який пояснив про те, що дійсно на момент огляду гаражу він перебував за кордоном, але йому подзвонили працівники міліції і він в телефонному режимі надав свою згоду на огляд гаражу, а вже після приїзду з-за кордону підтвердив раніше дану згоду письмово.

Добровільність видачі ОСОБА_6 куртки загиблого також підтвердили в судовому засіданні і поняті, які були залучені слідчим для даної слідчої дії, а саме: свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які пояснили про те, що куртка з червоними плямами була знайдена та вилучена саме в гаражі на ж/м «Тополя».

Відповідно до висновку експерта № 241 від 11.03.2015 за результатами проведення імунологічної експертизи в слідах крові на куртці (об`єкт № 1-12, 14, 15) встановлено наявність слідів крові людини, що можуть належати потерпілому ОСОБА_10 (об`єкт № 1, 2, 5-9, 15), оскільки виявлений антиген А в даних слідах не виключає можливості походження слідів крові від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В. На куртці, в одному із слідів (об`єкт № 14), виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження даного сліду крові від особи з групою крові О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В, яким є ОСОБА_6 , оскільки виявлений антиген Н, властивий його груповій характеристиці крові.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав про те, що він, як співробітник міліції, приймав участь в огляді куртки, вилученій в гаражі на ж/м «Тополя». При огляді були присутні поняті, оперативні співробітники та сам ОСОБА_6 . Під час огляду зауважень від ОСОБА_6 не надходило, огляд проводився без порушень норм КПК України.

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 30.01.2015 потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених речей упізнала під № 4 куртку темно-сірого кольору з чорною вставкою зверху на якій мається напис Regattа, як таку, яка належала її чоловіку ОСОБА_10 .

Суд згідно з матеріалами справи та вироком, ретельно перевірив ці ствердження ОСОБА_6 і в результаті дослідження усіх зібраних в кримінальному провадженні доказів у сукупності дав їм оцінку й обґрунтовано визнав доведеною винність обвинуваченого в інкримінованих злочинах. Такий висновок суду є обґрунтованим та відповідає доказам, які були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку. Проявів упередженості щодо ОСОБА_6 як з боку слідчих органів, так і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Та обставина, що слідство та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, як про це йдеться в скарзі ОСОБА_6 .

З цих підстав не можна погодитися і з посиланнями обвинуваченого в скарзі на те, що даний вирок не ґрунтується на достовірних доказах, а висновки суду побудовані на припущеннях та на показаннях свідків, які з певних причин обмовили його.

Колегія суддів вважає, що на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою з`ясовано усі обставини зазначених у вироку злочинів.

Отже, немає підстав додатково з`ясовувати ще якісь обставини, які не мають значення для встановлення істини у справі, про що зазначається в скарзі ОСОБА_6 .

За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства, яка викликає необхідність скасування вироку, на чому наполягає в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Таким чином, твердження в апеляції ОСОБА_6 про його непричетність до вчинення злочинів, за які його засуджено, а також його доводи про відсутність у справі достовірних доказів про доведеність вини в цих злочинах, належно перевірялися в судовому засіданні й обґрунтовано визнані безпідставними, оскільки такі заяви не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються зібраними у справі та покладеними в основу вироку доказами.

На підставі оцінки й аналізу наведених доказів, які повно і всебічно перевірялися в судовому засіданні, суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні названих у вироку злочинів і правильно кваліфікував його дії за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Вивченням матеріалів справи не встановлено й істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б призводили до скасування вироку. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час розслідування і в судовому засіданні ОСОБА_6 був забезпечений захисником з моменту повідомлення його про підозру в умисному вбивстві ОСОБА_10 , обвинуваченому були роз`яснені його процесуальні права, в тому числі й про порядок кримінального провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачене довічне позбавлення волі.

Виходячи з наведеного, а також з огляду на те, що посилання ОСОБА_6 на суттєві порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, які на його думку допустили слідчі та суд у цій справі, невмотивовані і носять загальний характер, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Як видно з вироку, суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжких та особливо тяжких, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше вже неодноразово засуджувався за умисні злочини, які згідно ст. 12 КК України кваліфікуються як тяжкі та середньої тяжкості. Зазначені кримінальні правопорушення обвинувачений вчинив під час відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим терміном. Не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно. Відсутність обставин, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання, якими суд визнав скоєння злочинів у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, призначивши остаточне покарання у відповідності з вимогами ст. ст. 70, 71 КК України

Призначене судом ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення або необхідності застосування більш суворого покарання, обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

Отже, при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону і обвинуваченому призначене покарання, яке відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Висновок суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченому максимального за своїм видом та розміром покарання, є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним та відповідає вимогам ст. 50 КК України.

Враховуючи викладене апеляційні скарги обвинуваченого на суворість призначеного покарання, потерпілої та прокурора який приймав участь в суді першої інстанції на м`якість призначеного покарання безпідставні і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді у суді першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3