Номер провадження № 1-кп/243/536/2017
УХВАЛА

Іменем України
«23» серпня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі № 4 матеріали кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002060 від 06 серпня 2015 року та № 0000726 від 19 серпня 2015 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Апеляційного суду Донецької області 19 червня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22 травня 2008 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 187 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років і шість місяців. Звільнився 20 березня 2015 року на підставі відбуття строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Горлівки Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, інвалідом не являється, який немає реєстрації та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 03 листопада 2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 15, 185 ч. 3, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і три місяці. Звільнився 06 листопада 2013 року на підставі відбуття строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходяться кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002060 від 06 серпня 2015 року та № 0000726 від 19 серпня 2015 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Апеляційного суду Донецької області по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор заявив Клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 2-х місяців, оскільки строк тримання під вартою спливає 25 серпня 2017 року, а справа до теперішнього часу по суті не розглянута, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, вважає не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили прийняти рішення на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 , та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити Клопотання прокурора.

Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При вирішенні питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з Обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурор просить продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою до 2-х місяців.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років із конфіскацією майна або без такої; а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, а також вплинути на потерпілих, на свідків, вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_5 , обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити ще на 60 днів, тобто: до 21 жовтня 2017 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 331, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання Прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 до 2-х місяців задовольнити.

Вважати продовженим застосування обраного під час досудового розслідування ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на два місяці, тобто з 23 серпня 2017 року по 21 жовтня 2017 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору та направити обвинуваченому, Начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий суддя ОСОБА_1