АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 27 квітня 2017 року апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року,

за участі: прокурора власника майна представника ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на грошові кошти, які вилучені з автомобіля Toyota Avensis, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності та яким користується ОСОБА_9 та під час особистого обшуку власниці автомобіля ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти у валюті Євро на загальну суму 5675 Євро:

- купюри номіналом 100 Euro кожна у кількості 13 купюр: N 6, X 2, S 5, X 7, S 5, S 7, S 5, S 2, S 2, X 9, X 5, U 8, S 3;

- купюри номіналом 50 Euro кожна у кількості 73 купюри: X 4, S 5, X 8, V 6, S 7, L 6, S 7, S 8, V 4, V 4, S 8, X 3, S 2, S 8, S 5, S 2, S 3, S 7, S 2, X 3, S 2, S 3, S 9, V 4, V 2, S 9, X 2, E 6, E 8, X 9, S 9, S 7, P 5, X 1, S 5, S 4, S 7, V 1, S 5, S 5, S 3, S 1, X 9, S 2, V 9, S 8, V 4, X 3, S 6, L 3, S 3, S 5, V 3, S 4, S 1, Z 1, Z 4, P 1, P 8, S 8, L 9, S 6, S 9, V 6, S 6, S 3, X 8, S 5, S 9, V 2, X 3, X 7, X 5;

- 1 купюра номіналом 20 Euro: X 1;

- купюри номіналом 50 Euro у кількості 6 купюр: S 3, S 6, S 3, S 9, X 6, X 4;

- 1 купюра номіналом 200 Euro: X 7;

- 2 купюри номіналом 100 Euro: X 5, X 2;

- 1 купюра номіналом 5 Euro: U 4,

Грошові кошти Національної валюти України на загальну суму 3600 гривень:

- купюри номіналом 500 гривень у кількості 7 штук: ЛД 3534560, СЗ 6528019, ВБ 3097567, ЗБ 5388377, ЛВ 9553216, ЗЗ 4139598, ЛА 7768499;

- 1 купюра номіналом 100 гривень: ВХ 5428556.

Грошові кошти у валюті долари США на загальну суму 292 долари США:

- 2 купюри номіналом 50 доларів США: JB 94344454A, MB 58363954A,

- 6 купюр номіналом 20 доларів США: JA 91802529A, IE 80761647D, IL 01646711F, ME 42344530A, JK 77110437B, JF 08817425D;

- 6 купюр номіналом 10 доларів США: JL 00051890B, MK 60061997A, ME 60401414A, MD 52142639A, IF 93999798A, JL 67254375A;

- 1 купюра номіналом 5 доларів США: ME 85730562A;

- 7 купюр номіналом 1 долар США: K 17154035G, G 68283596D, G 53179717H, B 36702840K, F 92246479E, K 26659673A, B 48842982B.

Задовольняючи вищевказане клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя зазначив про необхідність у забезпеченні кримінального провадження, як арешт грошових коштів, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням, власник майна подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року про накладення арешту на перераховані вище грошові кошти.
Апеляційна скарга мотивована тим, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що вилучені в ОСОБА_5 під час обшуку кошти були предметом злочинної діяльності, отримані внаслідок вчинення злочину чи мають відношення до будь-яких злочинних дій, а посилання на те, що вказані кошти є речовими доказами, є незаконне, оскільки очевидно, що рішення слідчого про визнання речовим доказом було прийнято з явними порушеннями норм КПК України.
Так, автор апеляційної скарги зазначає ухвалою слідчого судді Печерського районного суду 13 грудня 2016 року вже накладався арешт на вищевказані кошти з підстав забезпечення можливого цивільного позову та спеціальної конфіскації.
Вказане рішення ОСОБА_5 було оскаржено і 28 лютого 2017 року Апеляційним судом м. Києва ухвала про арешт була скасована в зв`язку з її незаконністю та відсутністю підстав для арешту.
Крім того, ОСОБА_5 звертає увагу на те, що інформація зазначена в оскаржуваній ухвалі про те, що слідчий 26 січня 2017 року виніс постанову про визнання арештованих коштів речовим доказом не відповідає дійсності, оскільки станом на 26 січня 2017 року ці кошти вже були арештовані, але з інших підстав.
Разом з тим, апелянт стверджує, що під час судового засідання в Апеляційному суді м. Києва 28 лютого 2017 року брав участь представник Генеральної прокуратури ОСОБА_6 який не вказував, що 26 січня 2017 року приймалося процесуальне рішення про визнання коштів речовими доказами.
Водночас, ОСОБА_5 зазначає, що арешт накладений на її власні кошти, які є заощадженнями її сім`ї фактично залишив останніх без засобів для існування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна і її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі, думку прокурора, яки заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 19 жовтня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002937, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ст. 198 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що що у період вересня-жовтня 2016 року невстановлені службові особи митного посту «Вадул-Сірет», зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, у співучасті із ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та іншими особами незаконно переміщали через митний кордон України поза митним контролем товари, які попередньо були викрадені 18 вересня 2015 року та 27 вересня 2016 року з Бутіка «ОМО», який належить компанії «AMERICA S.R.L» та знаходиться за адресою: республіка Сан Маріно, м. Серравалле, вул. 4 червня, а саме одягу: 8 пар шуб, 24 пальто, 5 курток та 100 пар джинсів відомих італійських брендів «Giuliana Teso» та «Stefano Ricci» на загальну суму 443 700 євро, чим спричинено тяжкі наслідки власнику зазначеного товару - суб`єкту господарювання компанії «AMERICA S.R.L».

У подальшому встановлено, що викрадене 18 вересня 2015 року та незаконно перевезене через митний кордон України поза митним контролем майно реалізовується на території України через інтернет сторінку «allandstori» и «domoda_kiev», що знаходиться в соціальній мережі «Instagram».

01 березня 2017 року слідчий в особливо важливих справах другого слідчого управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вище перелічені грошові кошти, які вилучені з автомобіля Toyota Avensis, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності та яким користується ОСОБА_9 та під час її особистого обшуку.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вищевказане клопотання органу досудового розслідування було задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів.

У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в цілому дотримався.

Задовольняючи клопотання прокурора внесене в межах кримінального провадження № 0002937, про накладення арешту на грошові кошти, які вилучені з автомобіля Toyota Avensis, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності та яким користується ОСОБА_9 та під час її особистого обшуку, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, постановою слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 26 січня 2017 року грошові кошти, на арешті яких наполягає орган досудового розслідування, визнано речовим доказом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому колегія суддів враховує те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування решту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що арештовані грошові кошти є заощадженнями сім`ї ОСОБА_5 , то колегія судді вважає їх необґрунтованими, оскільки власником майна жодних документів на підтвердження походження вказаних коштів в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Інші доводи, на які посилається власник майна в апеляційній скарзі, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами судового провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга власника майна ОСОБА_5 навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на грошові кошти, які вилучені з автомобіля Toyota Avensis, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності та яким користується ОСОБА_5 та під час її особистого обшуку, -залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1749/2017 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1