Ухвала
іменем україни

14 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0002101 касаційну скаргу захисника на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

За указаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Поті, громадянина Республіки Грузія, жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 474 658,45 грн та 100 000 грн відповідно.
Вирішено питання про долю речових доказів та судові витрати.

За вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_8 з особливою жорстокістю за таких обставин.

06 липня 2014 року близько 02.30 год. ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння з умислом на вбивство ОСОБА_8 , з якою раніше проживав, на АЗС придбав поляшку бензину і прибув до будинку зазначеної особи, розташованого на АДРЕСА_2 , і близько 03.00 год. покликав ОСОБА_8 для розмови. Під час цієї розмови на грунті довготривалих особистих неприязних стосунків та ревнощів з умислом на позбавлення життя ОСОБА_8 з особливою жорстокістю ОСОБА_7 вилив на тіло останньої бензин та підпалив, усвідомлюючи, що своїми діями завдає їй особливих фізичних страждань та нестерпного болю. В результаті таких злочиних дій ОСОБА_8 було заподіянно тяжких тілесних ушкоджень у вигляді опікових ран голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок I, II, III ступеню, всього обгоріло 70 % поверхні тіла, що призвело до токсичного ураження всіх внутрішніх органів та поліорганної недостатності.
Вважаючи, що вчинив усі дії, необхідні для настання смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_7 втік із місця злочину. Проте смерть потерпілої не настала у зв`язку з погашенням полум`я на ній та вчасним наданням кваліфікованої медичної допомоги.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що прямого умислу ОСОБА_7 на вчинення вбивства ОСОБА_8 судами не доведено, висновки суду у вироку щодо винуватості засудженого у замаху на умисне вбивство потерпілої є суперечливими, а також суд не усунув суперечностей у показаннях допитаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення скарги, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК, місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і згідно зі статтями 370, 374 КПК у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Так, цей суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілої ОСОБА_8 (яка підтвердила, що саме нетверезий ОСОБА_7 облив її бензином, вона почала тікати, він наздогнав її, підпалив запальничкою, а коли вона лягла на спину, щоби загасити вогонь, ОСОБА_7 перевернув її на живіт і долив на неї бензину), свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (показання яких узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої і відповідають установленим судом фактичним обставинам), а також висновки судово-медичних експертиз, а також експертиз паливо-мастильних матеріалів і нафтопродуктів.

Засуджений ОСОБА_7 у своїх показаннях у судовому засіданні фактично не заперечував того, що саме він облив ОСОБА_8 бензином, який придбав на АЗС, коли їхав до неї, і вона загорілася від сигарети, яку він палив. Не заперечується вказане і в касаційній скарзі.

Доводи про те, що у засудженого не було прямого умислу на вбивство потерпілої, є безпідставними.

Як установлено судом у вироку на підставі показань ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , між засудженим та потерпілою існували довготривалі неприязні стосунки через ревнощі, що було мотивом злочинних дій ОСОБА_7 щодо ОСОБА_8 , який, перебуваючи у нетверезому стані, вирішив її вбити з особливою жорстокістю.

Про наявність вказаного умислу свідчать характер дій засудженого (він поїхав на таксі до ОСОБА_8 (обурений її словами), по дорозі наказав водію зупинитися на АЗС, де купив бензин, який біля хати потерпілої перелив у банку, з якою підійшов до жінки, вилив на неї бензин, потім (за показаннями потерпілої) наздогнав, коли вона тікала, підпалив, не дав їй загасити на собі вогонь, перевернув і долив на палаючу ОСОБА_8 бензин, після чого, не надавши допомоги, втік із місця злочину) та застосований ним надзвичайно болючий для живої людини спосіб убивства (яке не сталося з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 ), котрий завдав потерпілій особливих фізичних страждань та нестерпного болю (облив бензином і підпалив).

Жодних ознак необережності у формі злочинної самовпевненості такі дії засудженого не містять.

Твердження про неузгодженість та суперечливість доказів, покладених в основу вироку, є необґрунтованими. Такого місцевий та апеляційний суди не встановили, зокрема з показань потерпілої цього не вбачається, з чим погоджується колегія суддів.

Усі ці доводи сторони захисту, а також доводи про неповноту й необ`єктивність судового розгляду, порушення вимог процесуального та матеріального права, неналежну оцінку доказів обвинувачення, аналогічні зазначеним у касаційній скарзі, за апеляційними скаргами засудженого та захисника ретельно перевірив апеляційний суд і для їх спростування з дотриманням вимог ст. 419 КПК у своїй ухвалі навів відповідні аргументи.

Покарання ОСОБА_7 , призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК, відповідає вчиненому та особі засудженого.

При цьому у вироку враховано тяжкість вчиненого злочину (особливо тяжкий), відсутність пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і покарання призначено не у максимально можливих межах санкції ч. 2 ст. 115 КК. Це покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які би тягли за собою скасування або зміну судових рішень у кримінальному провадженні, про що йдеться у касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає. А тому касаційну скаргу не може бути задоволено.

Керуючись п. 6 розділу XII«Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3