ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 23 березня 2017 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
встановив:
У касаційній скарзі представник товариства виклав вимогу про скасування вказаної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, мотивуючи безпідставністю відмови у відкритті апеляційного провадження, що вважає перешкоджанням доступу до правосуддя, зокрема й правом на оскарження ухвали суду першої інстанції. Також вказав на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні цієї ухвали суду апеляційної інстанції, що не могла бути постановлена одноособово.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року.
Заслухавши доповідь судді, представників товариства, які підтримали подану касаційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який не заперечував проти часткового задоволення касаційної скарги товариства лише в частині скасування ухвали апеляційного суду через допущені порушення вимог КПК України при її постановленні, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.
Статтею 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до пункту 10 частини 1 зазначеної норми процесуального закону ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа-підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Як вбачається зі змісту ухвали, суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, дійшов висновку, що ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів можуть бути оскаржені лише у випадку, якщо особа, у якої вони вилучаються (фізична чи юридична), за відсутності цих документів взагалі не матиме можливості продовжувати здійснювати свою діяльність. Таким висновком апеляційний суд звузив сферу дії вказаної норми процесуального закону, оскільки у п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК України відсутні уточнення щодо обсягу обмежень здійснення діяльності особою для визначення того чи може така ухвала слідчого судді бути оскаржена в апеляційному порядку.
Відповідно до вимог процесуального закону оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваної в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, у тому числі і ухвали слідчого судді, належить до повноважень суду під час апеляційного розгляду. На стадії вирішення питання щодо необхідності відкриття апеляційного провадження чи відсутності для цього підстав суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити апеляційну скаргу лише на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, а не давати оцінку законності та обґрунтованості оскаржуваного у цій скарзі судового рішення.
Таким чином, проаналізувавши можливі наслідки виконання оскаржуваної в апеляційному порядку ухвали слідчого судді в частині впливу на діяльність Компанії у зв`язку з вилученням документів, суд апеляційної інстанції вдався до оцінки обґрунтованості ухвали слідчого судді, вийшовши таким чином за межі своїх повноважень на зазначеній стадії провадження в апеляційному порядку.
Отже, під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
З огляду на викладене, доводи касаційної скарги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, за результатами проведення якого слід постановити законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 рокупро відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_8 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-1815км16 Категорія: ст. 399 КПК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1