справа № 462/2443/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

психолога ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, інваліда 2 групи, раніш судимого 4.06.2014 року Франківським районним судом м.Львова за ст..185 ч.2, 70 ч.4 КК України на 1рік 2 міс. позбавлення волі, звільнений 10.12.2015р., проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.156 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 , 5.02.2016 року, керуючись умислом на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, увійшов у довіру до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запросив останнього до себе у квартиру АДРЕСА_2 . Цього ж дня ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу у період часу з 22.00 год до 23.00 год., нехтуючи правом малолітнього ОСОБА_6 на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись тим, що останній у зв`язку із малоліттям перебував у безпорадному стані і не міг розуміти характер і значення скоєних з ним дій та чинити опір, а також усвідомлюючи , що перед ним знаходиться малолітній ОСОБА_6 , силоміць приспустив його штани та нижню білизну, в які він був одягнений, та вчинив відносно останнього розпусні дії сексуального характеру, які виражались у вчиненні фізичного розбещення малолітнього шляхом оголення статевого органу малолітнього ОСОБА_6 , непристойного торкання своїми руками статевого органу малолітньої дитини, та в подальшому вступаючи із ним в орогенітальний контакт, отримуючи при цьому сексуальне збудження та задоволення. Окрім цього , 19.02.2016 року близько 23.00 год. ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, користуючись тим, що ОСОБА_6 у зв`язку із малоліттям перебував у безпорадному стані і не міг розуміти характер і значення скоєних з ним дій та чинити опір, аналогічним способом вчинив відносно останнього розпусні дії сексуального характеру, отримуючи при цьому сексуальне задоволення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, відмовився від дачі пояснень по суті . При цьому зазначив, що фізичного насильства щодо потерпілого ОСОБА_6 він не застосовував. У скоєному кається , просив суворо не карати.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_12 знає 3 роки, обвинувачений знає про його вік. Той неодноразово запрошував його до себе, пригощав сигаретами, печивом. Обвинувачений також неодноразово приїжджав до нього в село в ОСОБА_13 5.02.2016 року та 19.02.2016р. він знаходився в квартирі обвинуваченого, який вчиняв відносно нього розпусні дії, він залишався в нього на ніч , приїжджав і на 28.02.2017р. до ОСОБА_14 . Матері він нічого не казав про поведінку обвинуваченого. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 , допитана в судовому засіданні у якості свідка, суду пояснила, що ОСОБА_6 її син, вона виховує його одна. Син приблизно 2 рази на місяць на вихідні їздив до ОСОБА_11 , який проживає у ОСОБА_15 . Той купив сину мобільний телефон, часи. Син називав його ОСОБА_16 . ОСОБА_11 приїжджав до них в село, допомагав у господарстві, вона давала йому картоплю. Син та ОСОБА_17 залишались разом у кімнаті на одинці, дивились телевізор. Напередодні 28.02. 2016 р. син взяв продукти та поїхав до ОСОБА_18 з ночівлею. За повідомленням поліції їй стало відомо про поведінку ОСОБА_18 . Просила суд призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні зазначив, що він сусід обвинуваченого ОСОБА_11 , який проживає разом зі співмешканкою в кв. АДРЕСА_2 . Він неодноразово протягом багатьох років бачив, як з квартири виходили діти, вночі чув крики та плач дітей. 28 лютого 2016р. чув дитячий крик, покликав сусідів, стали стукати ОСОБА_18 у двері. Той не відкривав. Вони викликали поліцію. Коли відкрили двері побачили ОСОБА_20 , його співмешканку та хлопчика, який плакав та розповів йому, що ОСОБА_17 відносно нього неодноразово вчиняв розбещення , вступав з ним в статеві стосунки . При цьому співмешканка ОСОБА_20 , ОСОБА_21 сказала йому , що хлопчик сам просив про це ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором патрульної поліції, та 28 лютого 2016р. під час здійснення своїх обов`язків у складі поліції в період часу 22.30 -23.00 год. виїжджали на АДРЕСА_3 на виклик чоловіка, який пояснив, що до нього в квартиру проникають невідомі . Коли вони приїхали, побачили на сходах біля квартири людей, які пояснили свою поведінку тим, що їм набридло слухати крики дітей з квартири. В квартирі знаходився ОСОБА_17 , жінка та хлопчик, який пояснив, що приїхав з ОСОБА_23 району, також розповів, що підтримує інтимні стосунки з ОСОБА_17 , після чого в нього болить живіт. За це він отримав від ОСОБА_18 планшет. Викликали оперативну групу.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він поліцейський та 28лютого 2016 року приїжджав за викликом на АДРЕСА_3 . Сусіди пояснили, що їм заважають дитячі крики з квартири ОСОБА_11 квартирі ОСОБА_18 вони побачили хлопчика, який пояснив, що він 2 дні тому привіз продукти ОСОБА_18 , але додому не повернувся, залишився, також пояснив, що в нього болить живіт коли він вступає в статеві стосунки з ОСОБА_11 , при цьому він плакав. Була викликана слідче-оперативна група.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні суду пояснила, що вона колишня співмешканка ОСОБА_11 , з яким проживала у квартирі АДРЕСА_2 , але не постійно. ОСОБА_6 неодноразово приїжджав до ОСОБА_20 , залишався на ніч. Вона була свідком того, як ОСОБА_11 вчиняв розпусні дії сексуального характеру відносно ОСОБА_6 . Вона бачила його заплаканим. 5 лютого 2016 року ОСОБА_6 був в квартирі з ОСОБА_12 хлопець плакав, ОСОБА_17 вигоняв її з кімнати.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення крім показань потерпілого та свідків підтверджується також і іншими , перевіреними судом доказами, а саме:

Згідно до Рапорту інспектора 2 роти 2 батальйону УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_22 28.02.2016р. близько 22.55год . був отриманий виклик на квартиру АДРЕСА_2 та по прибутті була отримана інформація, що в квартирі проживає особа, яка раніш була судима за зґвалтування неповнолітніх, з даної квартири чутні крики дітей та, потрапивши в квартиру, побачили хлопчика, 14 років.

Як вбачається з Протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 звернулась з заявою про прийняття міри до ОСОБА_11 , який на протязі приблизно 1 року систематично насильницькі задовольняв статеву пристрасть не природним способом відносно її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з Протоколу місця події від 29.02.2016 року квартири АДРЕСА_2 , та фототаблиці до нього, під час огляду були вилучені наволочки , простині.

У відповідності до Висновку експерта № 47 КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» м.Львів від 13.04.2016 року при стаціонарному клініко-психіатрічному експертному обстеженні ОСОБА_11 на фоні низького інтелекту рівня легкої дебільності , виявлено притаманне для розумової відсталості предметно-конкретне мислення, із простими та легковажними судженнями і висловлюваннями. Домінують порушення у вольовій сфері, а особливо потягів у вигляді сексуального збочення - педофілії , виявляє легку розумову відсталість в ступні легкої дебільності, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_11 правильно кваліфіковані органом досудового слідства як розпусні дії щодо малолітньої особи, а саме за ч.2 ст.156 КК України і він повинен нести відповідальність.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його посередні характеристики за місцем проживання та за місцем відбуття покарання, також те, що він є інвалідом 2 групи, свою вину визнав та щиро кається у скоєному , що суд відносить до обставин, що пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд, призначаючи покарання, також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару,а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставини справи, обставини які пом`якшують провину, суд вважає, що покарання щодо ОСОБА_11 повинно бути призначено відповідно до санкції ч.2 ст.156 КК України.

В редакції Закону України від 26.11.2015 №838-У111 « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» імперативною нормою ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21.06.2017 набрав чинності Закон України від 18 травня 2017 року №2046-У111 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким викладено нову редакцію ч.5 ст.72 КК України, згідно з якою попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, суд вважає, що нова редакція ч.5 ст.72 КК України погіршує становище обвинуваченого, у зв`язку з чим, не має зворотної сили, а тому час попереднього ув`язнення ОСОБА_11 з моменту затримання до часу набрання Законом №2046-У111 чинності підлягає зарахуванню за правилами ч.5 ст.72 КК України, що діяла в редакції попереднього закону з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не було заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.156 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 вираховувати з 1.03.2016 року .

Зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 1.03.2016 року по 20 червня 2017 р. , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 р. один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити ОСОБА_11 незмінним до набрання вироком чинності.

Речові докази: компакт-диск DVD-R об`ємом 4,7 Gb з відеозаписом пояснень ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на місці події 28.02.2016р.- залишити зберігати при матеріалах провадження; пару шкарпеток, труси, футболку, сорочку, штани, 2 наволочки та 2 простині, що належать ОСОБА_11 - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської бласті через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1