Справа № 297/3031/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.03.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 і
перекладача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/777/407/16, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про застосування до громадянина Угорщини ОСОБА_9 тимчасового арешту.
Тимчасово затриманого ОСОБА_9 звільнено з-під варти негайно в залі суду.
З матеріалів за клопотанням убачається, що до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_9 на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Угорської Республіки. У клопотанні прокурор вказує на те, що 28.11.2016 о 12 год. 50 хв. у порядку ст. 582 КПК України слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_10 на підставі Міжнародного ордера на арешт районного суду міста Мішкольц затримано громадянина Угорщини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніредьгаза Угорської Республіки, мешканця АДРЕСА_1 (посвідка на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 ), тимчасово не працюючого, у порядку ст. 89 КК України не судимого, який розшукується правоохоронними органами Угорської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого пунктом «с» частини 1 статті 274 Закону Угорщини № ІV від 1978 року «Про Кримінальний кодекс» із неодноразовими змінами та доповненнями, особою, яка бере участь у тому, щоб до офіційного документа були внесені неправдиві дані, факти або заяви стосовно існування, зміни або припинення права або обов`язку, тобто підробки офіційного документа, який карається позбавленням волі на строк до трьох років. Інкримінований ОСОБА_11 злочин за законодавством України відповідає ч. 3 ст. 358 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Строки давності притягнення ОСОБА_9 до відповідальності за вчинений ним у 2013 році злочин відповідно до ст. 49 КК України не закінчилися. На підставі наведеного, прокурор просить застосувати до ОСОБА_9 тимчасовий арешт.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що додані прокурором до клопотання документи не містять даних про вчинення громадянином Угорщини ОСОБА_12 злочину на території Угорщини. Крім того, вказується на те, що прокурор не додав до клопотання документи, що підтверджують особу затриманого, а також докази які б підтверджували перебування ОСОБА_9 в міжнародному розшуку. Тому слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість поданого прокурором клопотання про застосування тимчасового арешту та невідповідність доданих до нього документів вимогам кримінального процесуального законодавства, у зв`язку із чим, у його задоволенні відмовив.
В апеляційній скарзі прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що слідчим суддею не враховано те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується тим, що в одному з абзаців міжнародного ордеру на арешт зазначено: «Докази вчинення наступні: показання свідків, документальні докази». Крім того, посилається на те, що твердження слідчого судді про те, що прокурор надав до суду фотокопії документів на невідомій мові з фотографіями особи, схожої на особу щодо якої подано клопотання, є невірним, оскільки в клопотанні зазначалось про те, що ОСОБА_13 є мешканцем АДРЕСА_1 , що підтверджується посвідкою на проживання серії НОМЕР_1 , яку видану одночасно як на українській, так і на англійській мовах, і яка долучена до клопотання. Вказує й на те, що даний документ містить фотокартку затриманого, виданий на українській мові на ім`я затриманого і надає можливість ідентифікувати його особу. Тому, прокурор вважає, що є всі підстави для застосування до ОСОБА_9 тимчасового арешту.
У запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою. Посилається на те, що міжнародний ордер на арешт не може вважатися запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи в розумінні Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, Додаткового протоколу 1975 року та Другого додаткового протоколу 1978 року, оскільки в ньому не вказано, де і коли було вчинено правопорушення, яке інкримінується особою, щодо якою подано запит про тимчасовий арешт, не зазначено про намір запитуючої сторони надіслати запит про видачу правопорушника. Крім того, вказує на те, що додані прокурором до клопотання про застосування тимчасового арешту документи не містять даних про вчинення ОСОБА_12 злочину на території Угорщини, оскільки з міжнародного ордеру на арешт убачається, що в ньому лише припускається те, що громадянин Угорщини ОСОБА_13 учинив злочин. Також посилається на те, що в міжнародному ордері не зазначено на території якої держави було вчинено злочин, що унеможливлює з`ясування того, чи було вчинено злочин на території запитуваної сторони (Угорщини). Крім того, вказує й на те, що прокурором у порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 583 КПК України не були подані документи, що підтверджують особу затриманого, оскільки прокурор додав до клопотання фотокопії документів на невідомій мові з фотографіями особи, схожої на особу щодо якої було подано клопотання про застосування тимчасового арешту, однак указані документи не перекладені на українську мову, а тому на підставі них неможливо встановити особу затриманого. Тому, вважає, що слідчий суддя дійшов вірного високу про необґрунтованість поданого прокурором клопотання та невідповідність доданих до нього документів вимогам кримінального процесуального законодавства. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважали законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; ОСОБА_14 ) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або
Відповідно до ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, яка ратифікована законом України №43/98-ВР від 16.01.98, у термінових випадках компетентні органи запитуючої сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2 «а» статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. У ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи.
Відповідно до п. 2 «а» ст. 12 вказаної конвенції, запит супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.
Згідно із ч. 4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Відповідно до ч. 1 ст. 583 КПК України, до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
Частинами 3-6 вказаної статті передбачено, що прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання додаються: 1) протокол затримання особи; 2) документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; 3) документи, що підтверджують особу затриманого. Клопотання має бути розглянуто слідчим суддею в найкоротший строк, але не пізніше сімдесяти двох годин із моменту затримання особи. При розгляді клопотання слідчий суддя встановлює особу затриманого, пропонує йому зробити заяву, перевіряє наявність документів, передбачених пунктом 2 частини четвертої цієї статті, вислуховує думку прокурора, інших учасників і виносить ухвалу про: 1) застосування тимчасового арешту; 2) відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав.
Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_9 тимчасового арешту, слідчим суддею в повному обсязі враховано та дотримано вищенаведені нормативно-правові акти.
Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчому судді надано клопотання про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Угорської Республіки ОСОБА_9 ; копію протоколу затримання ОСОБА_9 ; копію повідомлення про затримання особи; копію міжнародного ордеру на арешт, перекладеного з угорської мови на українську; копію пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного; копію посвідки на проживання ОСОБА_9 та копії документів не перекладених на українську мову а. с. 7, 12-15.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що міжнародний ордер на арешт, виданий районним судом міста Мішкольц 21 липня 2016 року в справі № 28.Bny.460/2016/2, не відповідає вимогам Європейської конвенції про видачу правопорушників, оскільки, як убачається зі змісту такого, в ньому не зазначено відомості про час та місце вчинення інкримінованого ОСОБА_15 кримінального правопорушення, а також не зазначено про намір запитуючої сторони надіслати запит про видачу правопорушника.
Крім того, зі змісту вищевказаного міжнародного ордеру на арешт убачається, що факт учинення кримінального правопорушення ОСОБА_16 є лише припущенням і, що в такому не зазначено на території якої держави було вчинено кримінальне правопорушення, що у свою унеможливлює з`ясування факту вчинення кримінального правопорушення саме на території Угорської Республіки, а тому, колегія суддів вважає вірними висновки слідчого судді й у цій частині.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує й те, що з доданого прокурором до клопотання міжнародного ордеру на арешт не вбачається, що такий засвідчений відповідно до вимог законодавства, або є оригіналом, що прокурором додано лише копію перекладу такого на українську мову, який не засвідчений у встановленому законом порядку перекладачем, що здійснив переклад.
Указане у своїй сукупності свідчить про те, що додана прокурором до клопотання копія перекладу міжнародного ордеру на арешт не являється документом, що містить дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави.
Висновки слідчого судді про те, що прокурором не додано до клопотання доказів, які б підтверджували перебування ОСОБА_9 в міжнародному розшуку, а також документів, що підтверджують особу затриманого, колегія суддів вважає такими, що підтверджуються матеріалами судового провадження. При цьому, колегія суддів враховує те, що, як убачається з матеріалів судового провадження, до клопотання дійсно додані копії документів, на яких містяться фотографії особи, схожої на особу ОСОБА_9 , які при цьому належним чином не засвідчені й не перекладені на українську мову, а також копія листа Міністерства юстиції Угорської Республіки, який також не перекладений на українську мову та належним чином не засвідчений, у зв`язку із чим, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції позбавлені можливості надати їм будь-яку оцінку.
Крім того, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення, слідчий суддя, врахувавши практику ЄСПЛ щодо обґрунтованості підозри (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» та «K.-F. проти Німеччини»), прийшов до правильного висновку про те, що, вирішуючи питання про застосування до особи тимчасового арешту слідчий суддя, суд повинен керуватися й загальними положеннями про запобіжні заходи (глава 18 КПК України), зокрема, встановити, чи доводять надані докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку про те, що подане прокурором клопотання про застосування тимчасового арешту є необґрунтованим, а додані до нього матеріали не відповідають вимогам як кримінального процесуального законодавства України, так і міжнародного законодавства, зокрема, Європейської конвенції про видачу правопорушників.
При прийнятті рішення, колегія суддів також враховує й те, що з моменту внесення клопотання 30 листопада 2016 року, як слідчому судді, так і апеляційному суду не надані документи, які підтверджують факт надходження від компетентних органів Угорської Республіки запиту про видачу ОСОБА_9 ; те, що місце проживання ОСОБА_9 АДРЕСА_1 , не перешкоджатимуть прокурору повторно звернутися з відповідним клопотанням при надходженні запиту, з урахуванням наведених вище нормативно - правових документів, у тому числі міжнародно-правових, а також те, що ОСОБА_13 одружений, має на утриманні малолітню дитину, значний період часу проживає на території України. Зазначені обставини в їх сукупності, на переконання колегії суддів, не дають підстав для висновку про можливе ухилення ОСОБА_9 від правосуддя, у тому числі про можливе його ухилення від тимчасового арешту чи екстрадиції.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не враховано те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується тим, що в одному з абзаців міжнародного ордеру на арешт зазначено: «Докази вчинення наступні: показання свідків, документальні докази»; що твердження слідчого судді про те, що прокурор надав до суду фотокопії документів на невідомій мові з фотографіями особи, схожої на особу щодо якої подано клопотання, є невірним, оскільки в клопотанні зазначалось про те, що ОСОБА_13 є мешканцем АДРЕСА_1 , що підтверджується посвідкою на проживання серії НОМЕР_1 , яку видану одночасно як на українській, так і на англійській мові, і яка долучена до клопотання; що даний документ містить фотокартку затриманого, виданий на українській мові на ім`я затриманого і надає можливість ідентифікувати його особу, колегія суддів відхиляє як такі, що не спростовують правильність висновків слідчого судді, і не є підставами для скасування судового рішення.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду прокурором не заявлялось жодних клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, і, зокрема, те, що під час розгляду справи апеляційним судом прокурор, маючи можливість відповідно до норм кримінального процесуального законодавства надати докази, у тому числі в перекладі на українську мову, дій спрямованих на їх переклад не вчинив ; заявляючи під час розгляду апеляційної скарги клопотання про приєднання до справи документів на мові, якою колегія суддів не володіє, їх переклад не здійснив.
При прийнятті рішення колегія суддів також врахувала вимоги ст. 22 КПК України, зокрема, те, що сторони судового провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що саме прокурор повинен довести обставини, на які він покликається в клопотанні ; що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 580, 582, 583 КПК України,апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про застосування до громадянина Угорщини ОСОБА_9 тимчасового арешту, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: