Справа № 296/973/17
УХВАЛА
Іменем України
06 лютого 2017 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду в межах кримінального провадження № 0000015, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ружомберок, Середньословацької області, ЧРСР (нині північна Словаччина), громадянина України, українця, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу протидії кіберзлочинам в Житомирської області Поліського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції НП України, не судимого, учасника бойових дій,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2017 р. до слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся ст. слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
В клопотанні посилається на те, що слідчим відділом прокуратури області проводиться розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 02.02.2017 р. за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом Житомирського ВП ГУНП України в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003966 від 11.06.2016 за ч. 3 ст. 190 КК України за фактом шахрайського заволодіння чужим майном з використанням електронно-обчислювальної техніки.
У ході розслідування вказаного кримінального провадження, 02.02.2017 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 у АДРЕСА_2 , за результатами якого вилучили комп`ютерну техніку та мобільні телефони.
Участь у проведенні зазначеної слідчої дії серед інших приймали старший інспектор з особливих доручень відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Поліського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції НП України ОСОБА_7 та заступник начальника цього ж відділу ОСОБА_8 ..
У ході проведення обшуку, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди.
Реалізуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_7 будучи працівником правоохоронного органу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, з використанням наданих повноважень, 02.02.2017 р. близько 7 години, після проведення обшуку, перебуваючи поряд з будинком ОСОБА_9 , повідомив останньому про необхідність передачі йому неправомірної вигоди, за не притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності.
Цього ж дня, о 09.30 години, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , попередньо викликавши ОСОБА_9 до ГУНП України в Житомирській області для проведення слідчих дій, перебуваючи у службовому кабінеті № 210 ГУ НП в області за адресою Старий бульвар, 5/37 у м. Житомирі, повторно висловив вимогу останньому про передачу йому грошових коштів, погрожуючи притягненням до кримінальної відповідальності, призначивши при цьому зустріч у приміщенні кафе «Хочу З`їсти» задля того, щоб його злочинна діяльність не була викрита.
Реалізуючи свій спільний корисливий злочинний намір спрямований на отримання неправомірної вигоди, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно-небезпечні наслідки, тобто діючи умисно та згідно домовленості з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , близько 13 години цього ж дня, у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , при зустрічі з ОСОБА_9 , приховуючи свої злочинні дії, набрав на мобільному телефоні повідомлення із текстом «1000$» та продемонстрував його ОСОБА_9 , пояснивши, що в разі сплати вказаної суми його не буде притягнуто до кримінального відповідальності та буде вирішено питання про повернення йому вилученого у ході обшуків майна.
У цей же день, 02.02.2017 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи у дворі одного з багатоповерхових будинків, неподалік від АДРЕСА_4 , близько 17 години, реалізуючи свій спільний корисливий злочинний намір, спрямований не отримання неправомірної вигоди, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, тобто діючи умисно та згідно домовленості, повідомили ОСОБА_9 , що неправомірну вигоду за не притягнення його до кримінальної відповідальності та повернення вилученого у ході обшуку майна необхідно надати у строк до 10 години 03.02.2017 р., призначивши зустріч у приміщенні ГУНП України в Житомирській області.
Усвідомлюючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як працівники правоохоронного органу, можуть реалізувати свої погрози, ОСОБА_9 , не бажаючи негативних наслідків для себе у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності, погодився з умовами останніх.
03.02.2017 р. близько 11 год. перебуваючи у кабінеті № 210 ГУ НП України в Житомирській області за адресою: Старий бульвар, 5/37 у м. Житомир, ОСОБА_9 , виконуючи вказівку ОСОБА_7 щодо способу передачі грошей, поклав грошові кошти в сумі 1000 доларів США до блокноту, який ОСОБА_7 тримав у руках, після чого останній, вийшовши з кабінету передав ОСОБА_8 ..
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, одержали неправомірну вигоду у вигляді 1 тис. доларів США, що за курсом Національного Банку України становить 26 тис. 980 грн. за не притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності.
04 лютого 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
На підтвердження вини підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим наведено наступні докази: протоколи допиту свідка ОСОБА_9 від 02 та 04 лютого 2017 року та протокол прийняття його заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.02.2017 р., протокол огляду, маркування та вручення грошових коштів від 03.02.2017 р., протокол затримання ОСОБА_7 від 03.02.2017 р., протокол затримання ОСОБА_8 від 03.02.2017 р..
З посиланням на викладене, слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Зазначений злочин останній вчинив, будучи працівником правоохоронного органу, під час виконання посадових обов`язків. ОСОБА_7 протягом тривалого часу працює у правоохоронних органах, обізнаний про методи і форми роботи правоохоронних органів, має стійки професійні та особисті зв`язки з працівниками правоохоронних органів області, шляхом використання свого службового становища та набутих знайомств, контактів у правоохоронних органах та експертних установах може незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, експертів, що в подальшому може змусити їх змінити свої показання.
Прокурор і слідчий заявлене клопотання у судовому засіданні підтримали із зазначених у ньому підстав, при цьому вказали на наявність ризиків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваним ОСОБА_7 знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні або перешкоди кримінальному провадженню іншим чином, а тому, на думку прокурора і слідчого, застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти можливості виникнення вищевказаних спроб зі сторони останнього.
Підозрюваний та його захисники під час виступів вказали на необґрунтованість пред`явленої підозри, порушення термінів її вручення та незаконність затримання і просили обрати відносно менш суворий запобіжний захід.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисників, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Тому для вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, йдеться про «розумну підозру» у вчиненні кримінального злочину, де передбачено як необхідну передумову «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Приймаючи до уваги процесуальну позицію адвокатів та їх підзахисного щодо пред`явленої підозри, заперечення останнім інкримінованих йому дій та обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 органом досудового розслідування зібрано певні докази, які вказують на можливу причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.368 КК України. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, частина яких була представлена слідчим у додатку до клопотання. Доводи сторони захисту про недопустимість ряду вказаних доказів, на думку слідчого судді можуть бути вирішені лише під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті після закінчення досудового розслідування, оскільки захисниками при розгляді клопотання вказані доводи оцінюються в контексті доведення невинуватості їх підзахисного, в той час як «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що орган досудового розслідування має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Перевіряючи доводи захисту щодо порушення термінів пред`явлення підозри їх підзахисному та пояснення підозрюваного щодо незаконності його затримання, слідчий суддя дійшов наступного.
Згідно до частин 1,3 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
За вимог ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
Враховуючи представлені прокурором в судовому засіданні письмові докази щодо виконання вимог ч.2 ст.278 КПК, зокрема рапорт ст. слідчого прокуратури області ОСОБА_10 про його прибуття 04.02.2017 р. о 13 год. 30 хв. до ІТТ №1 м. Житомира для вручення ОСОБА_7 письмової підозри, про небажання останнього прибути у слідчу кімнату № 1 для цього, незгоду покидати камеру №6, де утримувався та поведінку ОСОБА_7 спрямовану на штучне створення умов для затягування строків отримання повідомлення про підозру, оскільки вже при відвідуванні слідчим підозрюваного безпосередньо у камері, останній категорично відмовився розписатись за отримання повідомлення про підозру, внаслідок чого слідчий був змушений зафіксувати вказаний факт із залученням понятих. Вказані обставини підтверджуються також протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і світлокопією сторінки із журналу реєстрації виведення затриманих і осіб, які тримаються під вартою, з камер.
З огляду на викладене, органом досудового розслідування виконані у повному обсязі вимоги ст.ст.42,278 КПК України, тобто ОСОБА_7 залучено до кримінального провадження у якості підозрюваного, порушень слідством процесуального законодавства при цьому не вбачається.
Щодо пояснень підозрюваного про незаконність його затримання, зокрема відсутність у момент затримання (ст.209) при цьому заявника ОСОБА_9 , який мав би вказати на нього як на особу, що скоїла злочин, як того вимагає п.2 ч.1 ст.208 КПК України, на думку слідчого судді в ході розгляду клопотання незаконність дій слідчого в ході затримання підозрюваного ОСОБА_7 03.02.2017 р. не знайшла свого підтвердження. Так, слідчий у своєму виступі зазначив, що свідок ОСОБА_9 дійсно вказав на ОСОБА_13 , як на працівника поліції, який 02.02.2017 року вимагав від нього передачу 1000 доларів США за не притягнення до кримінальної відповідальності, які він йому передав 03.02.2017 року у приміщенні ГУНП в Житомирській області. При цьому підозрюваний не заперечував факту обізнаності гр. ОСОБА_9 , станом на час вищевказаного затримання, про місце його праці, прізвища, що на думку слідчого судді не спростовує обставин викладених слідчим щодо наявності підстав застосування п.2 ч.1 ст.208 КПК України при затриманні ОСОБА_7 і перевірці вказаного факту в контексті обмеженого обсягу представлених до клопотання письмових доказів.
Однак, перевіряючи вимоги слідчого у клопотанні, слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не має, а доводи, викладені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду.
Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).
Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має статус учасника бойових дій, має постійне місце проживання в м. Житомирі, у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, що вказує на наявність соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:
1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;
3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) утримуватися від спілкування із свідками, працівниками правоохоронних органів, окрім тих, що здійснюють слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні № 0000015 та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;
5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 ..
Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.
Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, шляхом звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду та зобов`язання після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1