Справа № 729/5/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/7/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Захисника ОСОБА_8

Потерпілої ОСОБА_9

Представника потерпілої ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 11-кп/795/62/2016, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Білецьке Полонського району Хмельницької області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, раніше не судимий

виправданий за ст. 286 ч. 2 КК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_7 було предявлено обвинувачення у тому, що 06.09.2013 року керуючи автомобілем марки «ТАТА» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по вул. Авіації в с. Макарівка Бобровицького району Чернігівської області в напрямку мосту через р. Бистриця зі сторони центру с. Макарівка.

Рухаючись у вказаному напрямку, приблизно о 12 год. 10 хв., на відстані менше ніж 132,5 м., перед мостом через р. Бистриця проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, під час обгону не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1, 13.3 ПДР України в результаті чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 , яка рухалась в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму багато уламкові переломи всіх кісток склепіння та основ черепу, кісток обличчя, розчавлення головного мозку, рвану рану на голові. Садна на лівій стороні голови, шиї; закриту травму грудної клітки; перелом 11-го грудного хребця. Множинні переломи 1-12 ребер зліва, забій лівої легені; перелом щитовидного хряща; синець на лівому стегні, садна на лівому колінному суглобі від яких загинула на місці пригоди.

Суд першої інстанції виправдав ОСОБА_7 , посилаючись на недоведеність стороною обвинувачення вини ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вирок суду необгрунтованим та немотивованим. Суд при ухваленні вироку виходив із висновку судової автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП № 9-30 від 09.07.2015 року. Посилаючись на висновок комісційної судово-медичної експертизи № 84 експерт частково не бере покази, та не дає відповідь на питання щодо об`єктивності показів водія ОСОБА_7 та пасажира ОСОБА_12 , та щодо руху велосипеда назустріч. Експерт також не враховує тієї обставини, що кузов є ширшим від самої кабіни автомобіля. Не досліджено питання, чи могла потерпіла своїм тілом залишити будь-які сліди на вантажному автомобілі. Не проведено слідчий екперимент. З показань водія слідує, що він не відчув, що переїхав голову потерпілої. Так, відстань від заднього колеса автомобіля ТАТА та головою ОСОБА_11 , складає 13,2 м., та вказує на те, що водій здавав назад, тобто під`їхав до потерпілої чим змінив розташування транспорного засобу після ДТП.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ст. 286 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобвами 1 рік. Вважає, що висновки експерта № 84 від 28.03.2014 року та № 9-30 від 09.07.2015 року викликають сумніви у їх правильності. У висновку № 9-30 вказано, на відсутність на виступаючих поверхнях кузова автомобіля та виступаючих поверхнях кабіни автомобіля пошкоджень характерних для контактування з деталями велосипеда або тіла велосипеда, в той час як у висновку за № 84 вказується на те, що такі пошкодження не виявлені, що має суттєво відмінну різницю. Звертає увагу на те, що інтервал у 5 см при обгоні не може бути визнаний безпечним. Прокурор просить призначити при апеляційному розгляді комплексну судову трасологічну, медико-автотехнічну експертизу.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу суду про арешт майна на автомобіль скасувати. Вирок суду змінити у мотивувальній частині вироку зазначити на підставі чого суд прийняв рішення про необхідність виправдання обвинуваченого. Абзац «Арешт накладений на автомобіль марки «ТАТА», реєстраціний номер НОМЕР_1 слід скасувати» - видалити. В п. 2 резулятивної частини вироку про скасування накладеного арешта на автомобіль «ТАТА», реєстраціний номер НОМЕР_1 , та провернення його власнику ОСОБА_13 » - видалити. В п. 3 резулятивної частини вироку про речові докази доповнити словами: автомобіль «ТАТА», реєстрацінийний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_7 . Резулятивну частину вироку доповнити новим пунктом, яким роз`яснити виправданому ОСОБА_7 та власнику автомобіля «ТАТА» ОСОБА_13 порядок поновлення їх порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

В судовому засіданні обвинувачуваний та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг представника потерпілого та прокурора.

Потерпіла, її представник та прокурор підтримали подані ними апеляційні скарги. Вони заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинувачуваного.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , винним себе не визнав. Він пояснив, що 06.09.2013 року близько 12 години рухався з центра с. Макарівка Бобровицького району в напрямку мосту через р. Бистриця. Назустріч йому рухався велосипедист по правій стороні по ходу його руху. Щоб розминутись з даним велосипедистом він скерував свій автомобіль на ліву половину дороги та продовжив рух ближче до лівого краю проїзддної частини по ходу свого руху зі швидкістю 25-30 км/год. Нічого не підозрюючи продовжив рух, так як перешкод для проїзду велосипедиста з його боку не було. Коли вони розминались, то кожен їхав по своїх напрямках, ніхто з них в момент роз`їзду на дорозі не перестроювався. Коли він розминався з велосипедистом, то за короткий час, може через пару секунд він подивився в праве бокове дзеркало заднього виду, щоб перестроїтись на свою праву сторону дороги і побачив позаду автомобіля, велосипедиста, який лежав на дорозі, але як саме він падав та як відбулось зіткнення він пояснити не може.

Потерпіла ОСОБА_9 , пояснила, що 06.09.2013 року її дочка ОСОБА_11 , близько 12 години дня поїхала забирати зі школи свою племінницю і рухатись вона повинна була з центру с. Макарівки в сторону мосту. Якби вона рухалась навпаки, то вона б їхала з дитиною, яку б забрала зі школи.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що перебував разом з обвинуваченим в кабіні автомобіля, вказав, що він також бачив велосипедиста жінку, яка їхала їм назустріч, після того як вони розминулись, через декілька хвилин водій повідомив, що позаду автомобіля лежить на дорозі жінка. Після чого вони зупинились та підійшли до неї, викликали швидку та працівників міліції.

При розгляді справи в апеляційному суді свідок ОСОБА_12 дав аналогічні показання. Крім того, він пояснив, що перебуваючи в кабіні автомобіля в якості пасажира, він не бачив моменту зіткнення автомобіля з велосипедистом, та відчував, що автомобільнаїхав на якусь перешкоду.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в суді першої інстанції вказали, що вони очевидцями дорожньо-транспортної пригоди не були, прибули на місце події пізніше. В судовому засіданні дали детальні показання відносно розміщення на дорозі автомобіля, велосипеда, трупа велосипедиста, деталей велосипеда, які знаходились на проїжджій частині, та відносно складання протоколу огляду місця події та складання слідчим її схеми.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції показала, що 06.09.2013 року, близько 12 години телефонувала до потерпілої та прохала забрати дітей зі школи, оскільки в цей день черга забирати їх була ОСОБА_11 . Чекаючи її вона декілька разів телефонувала останній, але телефон не відповідав, а через деякий час їй зателефонували і повідомили, що ОСОБА_11 загинула. Вважає, що остання їхала саме з центру села в сторону мосту, до школи, а не навпаки.

Данними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до неї від 06.09.2013 року підтверджується, що пригода сталась на вул. Авіації в с. Макарівка Бобровицького району неподалік від мосту через р. Бистриця (т.1 а.с. 40);

Данними протоколу огляду та перевірки технічного стану автомобіля та велосипеду зафіксовані пошкодження, отримані транспортними засоби в результаті пригоди: у автомобіля зігнута передня частина заднього правого підкрилка; у велосипеда деформовано кермо, сидіння; відсутня ліва педаль та ліва резинова ручка керма (т.1 а.с. 41-44);

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 97 від 06.09.2013 року за результатами експертизи трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма багато уламкові переломи всіх кісток склепіння та основ черепу, кісток обличчя, розчавлення головного мозку, рвана рана на голові. Садна на лівій стороні голови, шиї; закрита травма грудної клітки; перелом 11-го грудного хребця. Множинні переломи 1-12 ребер зліва, забій лівої легені; перелом щитовидного хряща; синець на лівому стегні, садна на лівому колінному суглобі. Весь комплекс виявлених тілесних ушкоджень за ознаками небезпечності для життя живих осіб кваліфікується, як тяжкі тілесні ушкодження. Враховуючи дані експертизи можна стверджувати, що автомобільна травма складалась з наступних фаз: удар частинами автомобіля в ліву половину грудної клітки потерпілої при знаходженні її в положенні сидячи на велосипеді від якого отримані множинні переломи ребер зліва, перелом хребта, забій лівої легені. В подальшому мало місце падіння потерпілої з наступним одноразовим переїздом колесом автомобіля через голову при знаходженні потерпілої в горизонтальному положенні, головою звернута лівою стороною до травмуючою поверхні колеса. В момент первинного контакту з автомобілем потерпіла могла знаходитись сидячи на велосипеді, звернута лівою задньою боковою по верхньою грудної клітки по відношенню до автомобіля. Місцем первинного контакту є ліва задня бокова поверхня грудної клітки. Смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми множинних багато уламкових переломів всіх кісток склепіння та основ черепу, кісток обличчя з розчавленням головного мозку, в сполученні з закритою травмою грудної клітки перелому грудного відділу хребта, множинних переломів 1-12 ребер зліва, які супроводжувались травматичним шоком, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями (т. 1 а.с. 61-63);

Згідно висновку судової комплексної трасологічної, автотехнічної та металознавчої експертизи № 14359/14360/1174 від 25.02.2015 року вбачається, що руйнування наданої вісі педалі велосипеда не могло виникнути в результаті її експлуатації або в результаті прикладення навантаження зусилля ноги велосипедиста під час руху в звичайному режимі. Руйнація вісі лівої педалі велосипеда могла виникнути при падінні велосипеда на опорну поверхню і контакту даної педалі з асфальтобетонним покриттям, та відбулася під впливом навантаження вигину, що перевищило межу міцності матеріалу вісі (т. 3 а.с. 41-48).

Дана експертиза узгоджується з комплексною судово медико-авто технічною експертизою та схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в яких зафіксовані та досліджені сліди падіння велосипеда у виді подряпин, що свідчить про контактування вісі педалі з асфальтобетонним покриттям дороги.

Згідно висновку комплексної комісійної судово-медичної та автотехнічної експертизи №2357/2358/16-52,53/16 виходячи з технічних параметірів транспортних засобів та за відсутності будь-якої слідової інформації, при умові розташування велосипедиста на велосипеді в робочому вертикальному положенні, потрапляння велосипедиста головою під заднє праве колесо можливе лише при умові його падіння на проїзну частину в момент їх попутного роз`їзду, без безпосереднього контактування транспортних засобів.

В іншому випадку, за наведеної умови в частині розташування велосипедиста на велосипеді, при умові контактування автомобіля ТАТА та велосипеда при їх попутному русі повинно було відбуватись зміщеннням велосипедиста в напрямку протилежному дії прикладеного зусилля, тобто при умові, що на задню частину велосипеду діяли зусилля направлені ззаду наперед та зліва направо, тіло велосипедста повинно було зміщуватись відповідно назад та вправо відносно поздовжньої осі велосипеда, тобто в напрямку розташування заднього правого колеса автомобіля ТАТА або навіть поза нього, що виключає потрапляння голови велосипедиста під вказане вище колесо, при цьому враховуючи висоту разташуванням нижньої частини вантажної платформи автомобіля ТАТА та висоти велосипеда відносно його сидіння від рівня опорної поверхні, при наведеному зміщенні тіла велосипедитса також міг мати місце контакт тіла велосипедиста з правим бортом автомобіля ТАТА, дані чого в матеріалах справи відсутні.

Наявні на велосипеді пошкодженні дають підстави для твердження про факт його падіння на лівий бік із пошкодженням лівої педалі та утворенням на лівій боковій частині подряпин та потертостей, а також преїзду автомобіля через праву частину керма при умові знаходження велосипеда в горизонтальній площині на лівому боці, а також враховуючи кінцеве розташування транспортних засобів, та встановлений факт переїзду голови велосипедиста заднім правим колесом, в комплексі свідчить про попутний рух транспортних засобів перед пригодою (т.4 а.с.13).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №8489/16-52 у експертів немає підстав вважати, що технічна можливість попередження даної пригоди (наїзду автомобіля ТАТА на велосипедиста ОСОБА_11 ) повністю або частково визначалась виконанням водієм ОСОБА_7 вимог п. 13,3 ПДР. Дати відповідь, щодо швидкості руху автомобіля ТАТА в момент первинного контактування з велосипедом не видалось за можливе (т.4 а.с. 26).

За клопотанням сторони обвинувачення, під час апеляційного розгляду була призначена комплексна комісійна судово медико авто технічна експертиза, проведення якої було доручено Київському НДІСЕ. (т. 3 а.с.202 204)

Згідно висновку експертизи від 27.05.2016 року №2357/2358/16-52,53/16 виходячи з технічних параметрів (першочергово, локалізації пошкоджень автомобіля ТАТА та велосипеда, а також геометричних параметрів даних транспортних засобів за відсутності будь-якої іншої слідової інформації (в тому числі і пошкодження на автомобілі ТАТА) не експлуатаційного характеру утворення, яку б можливо було б віднести до контактування даного транспортного засобу зі слідоутроворюючим об`єктом, можна дійти висновку, що при умові розташування велосипедиста на велосипеді в робочому вертикальному положення, потрапляння велосипедиста головою під заднє праве колесо автомобіля ТАТА можливе лише при умові його падіння на проїздну частину в момент їх попутного роз`їзду, без безпосереднього контактування транспортних засобів. В іншому випадку,за наведеної умови в частині розташування велосипедиста на велосипеді, при умові контактування автомобіля ТАТА (в районі розташування брудозахисного щитка правого заднього колеса) та велосипеда (в районі розташування бурдозахисного щитка заднього колеса) та велосипеда (в районі розташування брудозахисного щитка заднього колеса) при їх попутному русі (наприклад, як наведено на фото 18-19) повинно відбуватись зміщення велосипедиста в напрямку протилежному дії прикладеного зусилля, тобто при умові, що на задню частину велосипеду (в районі розташування брудозахисного щитка заднього колеса) діяли зусилля направлені ззаду наперед та зліва направо, тіло велосипедиста повинно було зміщуватись відповідно назад та вправо відносно поздовжньої осі велосипеда, тобто в напрямку розташування заднього правого колеса автомобіля ТАТА або навіть поза нього,що виключає потрапляння голови велосипедиста під вказане вище колесо, при цьому враховуючи висоту розташування нижньої частини вантажної платформи автомобіля ТАТА (0,9м) та висоти велосипеда відносно його сидіння (близько 97 см) від рівня опорної поверхні, при наведеному зміщенні тіла велосипедиста також міг мати місце контакт тіла велосипедиста з правим бортом автомобіля ТАТА, дані щодо чого в матеріалах справи відсутні.

Тут також слід відмітити, що як було вказано вище наявні на велосипеді пошкодження дають підстави для твердження про факт його падіння на лівий бік із пошкодженням лівої педалі (її зламу) та утворення на лівій боковій частині (переважно в районі розташування рульового керма) подряпин та потертостей, а також переїзду автомобіля ТАТА через праву частину керма при умові знаходження велосипеда в горизонтальній площині на лівому боці, а також враховуючи кінцеве розташування транспортних засобів, та встановлений факт переїзду голови велосипедиста заднім правим колесом автомобіля ТАТА, при умові розташування велосипедиста на велосипеді в робочому вертикальному положенні безпосередньоперед пригодою, в комплексі свідчать про попутній рух даних транспортних засобів перед пригодою.( т. 4 а. с. 13 22)

Згідно висновку експертизи від 22.08.2016 року №8489/16-52 за наведених у дослідницькій частині умов, з урахуванням результатів висновку комплексної комісійної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 2357/2358/16-52,53/16 у експертів немає підстав технічного характеру вважати, що технічна можливість попередження даної пригоди (наїзду автомобіля ТАТА на велосипедиста ОСОБА_11 ) повністю або частково визначалась виконанням водієм ОСОБА_7 вимог п. 13.3 ПДР України. (т.4 а.с. 26 31)

При наведених висновках судових експертиз суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_7 відповидали вимогам п. 13.3 ПДР України і він своїми діями не впливав на механізм розвитку даної події і його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виниклими наслідками.

Колегія суддів вважає, що при відповідності дій ОСОБА_7 вимогам п. 13. 3 ПДР України у вказаній дорожній ситуації, відсутні підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у порушенні вимог п.п. 2.3 б, 10.1 ПДР України.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги висновки судово трасологічної експертизи № 399 від 04.10.2013 року, щодо первинного контакту задньої частини заднього крила велосипеда та передньою частиною переднього бризговика задніх коліс автомобіля «ТАТА», оскільки вказаний висновок суперечить висновкам наведених вище експертиз.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано не врахований висновок судово медико автотехнічної експертизи № 127 від 16.10.2013 року, оскільки вказана експертиза не підписана експертом автотехніком ОСОБА_20 . В суді першої інстанції він пояснив, що ним надані лише пропозиції, які не можна вважати як висновок. (т. 1 а.с. 120 134)

Тому, доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої про неврахування судом першої інстанції висновків вказаних експертиз є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 373 ч. 1 п.2 КПК України суд першої інстанції обґрунтовано виправдав ОСОБА_7 , оскільки в його діях відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Тому, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про ухвалення нового обвинувального вироку суду відносно ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено порушень вимог ст., ст. 412, 415 КПК України. Тому, вимоги апеляційної скарги представника потерпілої про призначення скасування вироку суду відносно ОСОБА_7 та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції не підлягають задоволенню.

Колегя суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника в інтересах ОСОБА_7 про скасування ухвали суду першої інстанції від 06 листопада 2014 року прол накладення арешту на автомобіль ТАТА номер НОМЕР_1 . оскільки вкахан ухвала не підлягає окремому апеляційному оскарженню. Крім того, вироком суду першої інстанції скасований арешт автомобіля ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_1 та повернутий ОСОБА_13 .

Керуючись ст., ст. 371, 404, 407, , 418, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 , прокурора прокуратури чернігівської області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 3 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4