АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи: 653/1696/14-к
Справа № 11-кп/791/458/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 146 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 р.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

Захисника ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000517 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 09 березня 2017 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драгоманівка, Генічеського району, Херсонської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Щасливцеве, Генічеського району, Херсонської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу - не обирався.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення починаючи з 14 квітня 2014 року по 05 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_11 у строк покарання строк попереднього ув`язнення починаючи з 14 квітня 2014 року по 05 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_11 таким, що відбув призначене покарання та звільнено його від відбування покарання у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому покарання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу - не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матеріальну шкоду у сумі 18465 (вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн.00 коп. та моральну шкоду у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.
Ухвалено стягнути у рівних частинах з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави (р/р 0002, , МФО 852010, банк одержувач УДКСУ у м. Херсоні) витрати на проведення експертизи №28 від 18.04.2014 року, №27 від 19.04.2014 року, №85 від 14.05.2014р., №86 від 08.05.2014р. та №87 від 27.05.2014р., згідно довідок розрахунків, в сумі 2474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) грн. 52 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_11 , 13 квітня 2014 р. близько 16-45 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виявивши ОСОБА_12 у будинку АДРЕСА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з метою переміщення останнього в інше місце, із застосуванням сили шляхом волочіння під руки, проти волі ОСОБА_12 , дотягнув ОСОБА_12 до автомобіля «Mitsubisi Goland», де в подальшому з власної ініціативи, самостійно, помістив його у багажне відділення даного автомобіля, при цьому зачинив кришку багажника на запираючий пристрій, щоб ОСОБА_12 не мав фізичної можливості її відкрити.
Продовжуючи злочинний умисел, потерпілого ОСОБА_12 , було перевезено на узбережжя Азовського моря навпроти вул. Морської, в с. Щасливцеве, Генічеського району, близько 17-00 год.
ОСОБА_10 , 13 квітня 2014 р. близько 17.00 год., знаходячись на узбережжі Азовського моря в межах с. Щасливцеве, Генічеського району, по вул. Морській, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин з потерпілим ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із помсти, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав численні, більше п`яти ударів ногами та руками у різні частини тіла ОСОБА_12 , в тому числі ногами по голові, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які викликали небезпечний стан для життя потерпілого в момент заподіяння та потягли смерть ОСОБА_12 , яка наступила в результаті закритої внутрічерепної травми у виді субдуральної гематоми, забоїв головного мозку.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 вважає, що вирок постановлено з порушенням вимог Закону, а саме невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

На підтвердження своїх доводів зазначає, що незаконне позбавлення ОСОБА_12 волі мало місце за попередньою змовою групою осіб та супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, дії ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати не за ч.1 ст. 146 КК України, а за ч.2 ст. 146 КК України.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання належно не враховано обставини скоєння злочину, особи обвинувачених, обставину, що обтяжує їм покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та призначено ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості внаслідок м`якості.

Також, у мотивувальній частині вироку судом не встановлено тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_12 , що прямо впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 .

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, потерпілого ОСОБА_13 та його представник ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважає апеляційну скаргу потерпілого такою, що не підлягає задоволенню, захисника ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які просили залишити апеляційну скаргу потерпілого без задоволення, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, судом виконані вимоги, направлені на прийняття всіх передбачених законом мір для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у встановлених в судовому засіданні дій відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних і детально досліджених у судовому засіданні доказах у їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.

Твердження в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених є необґрунтованими та надуманими і суперечать матеріалам кримінального провадження.

Так, відповідно до журналу судового засідання та технічного запису, в судовому засіданні під час судового слідства та судових дебатів потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_7 підтвердили, що з кваліфікацією дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 згодні.

Потерпілий ОСОБА_8 просив призначити максимальний термін покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , а що стосується обвинуваченого ОСОБА_11 поклався на розсуд суду, просив задовольнити його цивільний позов.

Дослідивши в судовому засіданні протокол про надання доступу до матеріалів від 16.12.2016 року, захисник та потерпілий ОСОБА_8 ознайомилися з матеріалами кримінального провадження, в тому числі із обвинувальним актом, заяв та клопотань від них не надходило, до слідчого судді на дії слідчого та прокурора щодо кваліфікації дій обвинувачених не зверталися.

Зазначене свідчить про те, що потерпілий та захисник погодилися із встановленим досудовим слідством фактичними обставинами, правовою кваліфікацією кримінального правопорушення та формулюванням обвинувачення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 спростовуються доказами у кримінальному провадженні у їх сукупності, яким суд дав належну оцінку і ці доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції і вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім доказам по справі і обґрунтовано дійшов висновку про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, ОСОБА_11 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 146 КК України та правильно їх кваліфікував.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Неповним визнається судовий розгляд під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Судовий розгляд визнається неповним у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 404 ч.3 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Клопотань під час розгляду в суді першої інстанції про допит свідків та дослідження нових доказів щодо неправильної кваліфікації дій обвинувачених від потерпілого та захисника не надходило.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку не встановлено.

Посилання потерпілого на те, що призначена міра покарання явно не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 призначене покарання в межах санкції частин статті, за яким їх засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми.

Зокрема, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення, з огляду на ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про особи обвинувачених, характеризуючи данні, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, а також усі обставини справи, і яке є необхідне та достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, а тому визнати призначене покарання явно несправедливим, як про це зазначає потерпілий в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав не вбачає.

При таких обставинах, на думку колегії суддів, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 09 березня 2017 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2