справа № 198/536/15-к
провадження № 1-кс/0198/74/15
28 серпня 2015 року слідчий СВ Юр`ївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.
В клопотанні слідчий вказує на те, що 03.07.2014 року до Юр`ївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 про те, що 03.07.2014 року ОСОБА_6 з використанням зернозбиральної техніки скосив посіви пшениці на земельній ділянці, розташованій на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, якою на праві оренди користується ФГ «Зоря», чим спричинив господарству матеріальних збитків.
23.07.2015 року дії ОСОБА_6 перекваліфіковані зі ст. 356 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до клопотання слідчого ОСОБА_6 , працюючи головою ФГ «Людмила», здійснив збір врожаю озимої пшениці 2 класу в кількості 231,9 центнер на суму 52 175,93 грн., вирощену на земельній ділянці площею 6,6445 га, розташованій на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, усвідомлюючи при цьому, що зазначена земельна ділянка орендується ФГ «Зоря» та вирощена озима пшениця належить вказаному господарству, а не йому. В цей же день ОСОБА_6 після збору врожаю пшениці її таємно викрав і розпорядився на власний розсуд.
Слідчим зазначено, що відповідно до висновку проведеної судово-товарознавчої експертизи № 3394-14 від 12.11.2014 року вартість 1 тони викраденого зерна пшениці 2 класу складає 2 250 грн.
В ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження потерпілою юридичною особою, ФГ «Зоря», заявлено цивільний позов про відшкодування з ОСОБА_6 майнової шкоди, завданої внаслідок злочину, на суму 76 010,00 грн.
Наявними в матеріалах кримінального провадження доказами встановлено, що підозрюваному належить право власності на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску.
На підставі викладеного, з метою забезпечення цивільного позову, слідчий вважає необхідним накласти арешт на вказаний транспортний засіб, що належить ОСОБА_6 .
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання про накладення арешту на майно, про що свідчить телефонограма, отримана членом його сім`ї ОСОБА_7 (а.с. 25), в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. За положеннями ч. 1 ст. 172 ЦПК України неприбуття підозрюваного в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, доходжу наступних висновків.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується наданими суду копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: протоколом допиту підозрюваного від 12.08.2015 року; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_11 ; договором оренди землі від 21.04.2008 року.
23.07.2015 року ОСОБА_6 під відеозапис вручено повідомлення про підозру. Дії підозрюваного кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (а.с. 76-78).
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належить рухоме майно автомобіль марки «KIA SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, що підтверджується відповіддю Павлоградського центру надання послуг 1210, підпорядкованого УДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 14/10-1129 від 11.08.2015 року (а.с. 21).
Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, визначений судово-товарознавчою експертизою № 3394-14 від 12.11.2014 року, відповідно до якої ринкова вартість 1 тони зерна пшениці 2 класу складає 2 250 грн. (а.с. 18).
Враховуючи викладене, а також те, що по даному кримінальному провадженню потерпілою особою ФГ «Зоря» заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 76 010,00 грн., що співвідноситься з розміром шкоди, в заподіянні якої підозрюється ОСОБА_6 , а підозрюваний в разі встановлення його вини у скоєнні кримінального правопорушення може бути притягнений до цивільно-правової відповідальності за завдання вказаної шкоди, з метою забезпечення заявленого цивільного позову, суд вважає необхідним накласти арешт на рухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 на праві власності.
Накладення арешту на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, є співмірним з заявленими в цивільному позові вимогами, оскільки відповідно до довідки експерта-товарознавця вартість транспортного засобу, що підлягає арешту, дорівнює 149 906,00 грн., при цьому визначена без урахування його технічного стану.
Досудовим слідством здобуто достатньо доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_6 , на майно якого слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 131, 170, 173, 175, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Накласти арешт на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 на праві власності.
Роз`яснити, що підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області в 5-денний термін з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1