І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бориспільський міськрайсуд Київської обл. у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Проліски Бориспільського р-ну Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дочка 2015 р.н., працівника ФОП « ОСОБА_8 », проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2009р. за ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19.06.2014р. звільнено умовно-достроково від відбуття покарання на строк 1 рік 9 місяців 11 днів, - у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До суду надійшов зазначений обвинувальний акт згідно до даних якого прокурор вважає беззаперечно встановленим і доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення відповідно до яких ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2.3 ст.187 КК України, маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання знову вчинив умисний злочин проти власності за на ступних обставин.
24.12.2015, близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , тримаючи на повідку собаку породи лабрадор, проходив неподалік від Щасливського навчально-виховного комплексу Бориспільської районної ради Київської області, що розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Щасливе, вул..Фестивальна,6, де помітив двох неповнолітніх дівчат ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які сиділи на лавочці, після чого підійшов до них познайомитись. Під час спілкування з дівчатами, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_9 її мобільний телефон, щоб він міг зателефонувати. На прохання ОСОБА_3 остання погодилась, дістала з кишені куртки свій мобільний телефон марки «THL V11 Wite» (ІМЕІ НОМЕР_1 ) та передала його в руки даному чоловіку. ОСОБА_3 взяв належний ОСОБА_9 вказаний мобільний телефон та відійшов з ним на декілька кроків від лавочки в сторону. Тримаючи в руках належний ОСОБА_9 мобільний телефон, у ОСОБА_3 виник умисел на протиправне заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи що його дії носять відкритий та протиправний характер, перебуваючи в полі зору ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , та нічого їм не пояснюючи, раптово побіг з належним ОСОБА_9 мобільним телефоном марки «THL V11 Wite» в напрямку вул..Спортивної у с.Щасливе Бориспільського району Київської області. При цьому ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх дій, не реагував на законні оклики потерпілої ОСОБА_9 , яка прохала його повернутись та віддати належний їй мобільний телефон, та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Далі прокурор робить висновок, що в результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_9 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 852 гривні 00 коп.
Тому прокурор наполягає, що ОСОБА_3 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що в той вечір він вийшов вигулювати собаку. Біля школи він побачив дівчат, що знаходились на лавочці. Він постояв біля дівчат, у нього не було коштів на рахунку і він попросив телефон зателефонувати мамі, яку він вийшов зустрічати. Потерпіла дала йому телефон і він трохи відійшов від них, щоб зателефонувати. Під час цього собака зробила ривок і побігла, він побіг за собакою, коли оббіг навкруг школи і повернувся, то на місці нікого не було. У нього телефон випав і вилетіла батарея. Він повернувся додому і сказав дружині, що потрібно повернути телефон.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, біля 18-00 години, в Щасливській школі відмічалось свято Нового Року. Вона з іншими дівчатами вийшла на вулицю і через деякий час до них підійшов чоловік, який попросив телефон зателефонувати. Вона дала йому, потім відволіклась і вже побачила, як він біг кудись з собакою. Вона крикнула йому, що б повернути телефон, але він не повернувся. Потім вона зустріла дільничного, який зателефонував її мамі. Це відбулось хвилин через двадцять після цього. Потім дільничний зателефонував на її номер, і телефон повернула дружина обвинуваченого. Це все зайняло близько однієї години. Крім того її телефон не був розряджений.
Законний представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в школі була шкільна дискотека на якій була її дочка. Вона телефонувала доньці, але телефон був поза мережею. Потім їй зателефонувала дружина обвинуваченого і сказала, що знайшла телефон. Потім вона зателефонувала на телефон, телефон взяв дільничний і розповів їй про подію. Після повернення додому їй повернули телефон, а потім їй дільничний сказав написати заяву до поліції. Про саму подію їй відомо лише зі слів доньки. Донька дала телефон обвинуваченому зателефонувати добровільно. Вона писала заяву і повідомляла дільничного інспектора і слідчого про те, що не має претензій до обвинуваченого. Також вона подала відповідну заяву до суду.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він працює старшим дільничним офіцером поліції Бориспільського відділу поліції. 24.12.2015р. близько 20-00 22-00 годин він знаходився біля Щасливської школи, де забезпечував громадський порядок. Він побачив дівчину, що плакала і пояснила йому, що проходив хлопець з собакою, взяв у неї телефон подзвонити, а потім побіг. Він зателефонував у відділ поліції. Потім він зателефонував на номер телефону, йому відповіла жінка, яка виявилась ОСОБА_12 . Вона сказала, що її чоловік ОСОБА_13 дав їй цей телефон і сказав, що б вона віднесла цей телефон до школи дівчатам. Він бачив ввечері ОСОБА_3 , він спав вдома, був у нетверезому стані, але вів себе адекватно. Він сказав, що був п`яний і коли прийшов додому, попросив дружину, що б та віддала телефон дівчатам. Після цього приїхали працівники СОГ та проводили опитування. Мати дівчини в подальшому казала, що жодних претензій до ОСОБА_3 не має. Заяву представник потерпілої писала вже тоді, коли телефон їй був повернутий.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого. 24.12.2015р. ввечері вона була вдома, чоловік пішов з собакою зустрічати маму з автобусу. Через 7-10 хвилин він прибіг схвильований, собака була мокра. Він спитав чи є зарядка до телефону, бо він сів. В руках у нього був телефон потерпілої, і він сказав, що б вона повернула телефон дівчатам біля школи, а сам пішов мити собаку. З собакою і раніше були інциденти, коли вона тікала. Вана поставила телефон на зарядку і зразу зателефонувала мама потерпілої. Вона сказала що у неї телефон потерпілої. Вона взяла телефон і понесла його в школу. Після цього знову був дзвінок, як вона дізналась це був дільничний і вона понесла телефон до школи, де віддала телефон.
Таким чином, судом в судовому засіданні були допитані свідки, інформація щодо яких була зазначена в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Клопотання про допит додаткових свідків, не зазначених в реєстрі, ні прокурором ні захистом не подавалось і судом не розглядалось, хоча під час судового розгляду судом було ухвалено можливість вирішення такого питання у відповідності до вимог КПК України.
Згідно до вимог ст.7 КПК України загальними засадами кримінального провадження, зокрема являється змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Стаття 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Тобто, створення необхідних умов судом може мати місце за наявності точного, конкретного, у порядку і вигляді встановленому КПК України, зверненні сторони кримінального провадження з відповідним клопотанням щодо сприяння реалізації їх законних прав та вимог.
В обвинувальному акті по кримінальному провадженню, що розглядалось судом, зазначено, що очевидцем даної події за наслідками якої було відкрите кримінальне провадження, була неповнолітня ОСОБА_10 . Жодної іншої інформації щодо вказаної особи в обвинувальному акті не міститься. Також відомостей відносно вказаної особи не міститься в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що надійшли до суду з обвинувальним актом. Відсутні дані про те, чи взагалі зазначена особа допитувалась на досудовому слідстві в якості свідка та чи встановлювались інші очевидці події.
Прокурором в судовому засіданні, після допиту свідків зазначених у реєстрі, клопотання про допит додаткових свідків не заявлялось, а суд, за своєю ініціативою, згідно до вимог ст..22 КПК України, вирішувати це питання не може.
Таким чином, судом у судовому засіданні було допитано всіх осіб допит яких, на думку прокурора, доводить вину обвинуваченого по пред`явленому йому обвинуваченню.
Згідно до вимог ст..84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Ст.86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Ст.89 КПК України визначає, що Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
В судовому засіданні були оголошені, а в нарадчій кімнаті проаналізовані письмові докази, надані сторонами.
Дані заяви представника потерпілого від 15.05.2016р., якими підтверджується її пояснення, що були надані в судовому засіданні про те, що вона не бажала порушувати кримінальне провадження відносно обвинуваченого, претензій до нього не має і просить дану справу закрити.
Дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.12.2015р., складений у с.Щасливе о 20-00 оперуповноваженим Бориспільського ВП лейтенантом ОСОБА_15 . В протоколі зазначено, що від ОСОБА_5 було прийнято усну заяву про відкрите заволодіння мобільним телефоном громадянином ОСОБА_3 , чим було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 700 грн. При цьому, в п.5 і 6 протоколу зазначено дослівно: «так, див. у протоколі допиту гр.. ОСОБА_9 », а в п.7 зазначено, що заявниці відомо про очевидців кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті зазначено, що відомості про скоєне кримінальне правопорушення були занесені до ЄРДРУ 25.12.2017р.
В ст. 95 КПК України зазначено, що показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.
Ст.214 КПК України передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Тобто, огляд місця події є єдиною невідкладною слідчою дією, яку можливо провести до внесення відомостей до ЄРДРУ.
Згідно до вимог ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Ст.59 КПК України передбачено, якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник.
Таким чином, станом на 24.12.2015р. протокол допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 не міг існувати, оскільки проведення такого допиту до внесення даних до ЄРДРУ, та у відсутність законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 є суттєвим порушенням вимог КПК України.
Отже, відомості, викладені в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення о/у Бориспільського відділу поліції ГУ НП України в Київській області від 24.12.2015р. лейтенантом поліції ОСОБА_15 , про наявність даних щодо упізнання і підозри особи, яка скоїла кримінальне правопорушення (п.5,6) на думку суду мають ознаки неправдивих, а тому визнаються судом недопустимим доказом.
Зазначені обставини опосередковано підтверджують пояснення законного представника неповнолітньої потерпілої які вона дала в судовому засіданні, про те що вона не хотіла звертатись до поліції з зазначеною заявою і саме працівники поліції повідомили її про те, хто причетний до даного кримінального правопорушення та наполягли на написанні заяви.
Дані протоколу огляду місця події з фото таблицею від 24.12.2015р., який складений слідчим Бориспільського ВП капітаном ОСОБА_16 за участі дільничного інспектора ОСОБА_17 та оперуповноваженого ОСОБА_18 яким оглянуто місце події і яким підтверджено, що таке місце існує. Іншого інформаційного навантаження зазначений доказ не несе.
Дані протоколу огляду місця події з фото таблицею від 24.12.2015р., яким було оглянуто та вилучено з приміщення холу сільської ради с.Щасливе мобільний телефон. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що зазначений телефон вилучався у присутності понятих, але за відсутності власника телефону. Тобто, фактично телефон знаходився в приміщенні, куди він потрапив невідомим шляхом. Цій обставині орган досудового слідства і прокурор також не дали належну оцінку. Крім того, в протоколі огляду зазначено, що з місця події вилучався телефон сірого кольору без пошкоджень, який було поміщено до прозорого пакету, горловину якого обмотано ниткою білого кольору, до кінцівок якої було прикріплено нитку з пояснювальним написом.
Дані протоколу огляду предмету від 26.12.2015р. свідчать, що слідчий Бориспільського ВП старший лейтенант ОСОБА_19 провів огляд предмету в приміщенні службового кабінету №210 Бориспільського МВ ГУМВС України у Київській області. Далі по тексту зазначено, що огляд проводився в приміщенні службового кабінету №210 Бориспільського відділу ГУ НП в Київській області що є твердженнями, які виключають одне одного. При цьому слідчий оглядав телефон білого кольору, хоча вилучався телефон сірого кольору, який було поміщено до прозорого пакету, горловину якого обмотано ниткою білого кольору, до кінцівок якої було прикріплено нитку з пояснювальним написом. Дані про те, хто саме, як і коли відкривав зазначений пакет в протоколі відсутні. Зазначені обставини не дають можливості встановити походження телефону, який оглядався слідчим, місцезнаходження і власників телефону, який було вилучено протоколом огляду від 24.12.2015р.
Дані долученого до протоколу огляду предмету гарантійного талону свідчать про те, що його, 27.08.2013р., придбав ОСОБА_20 , проте, яким чином зазначений телефон стосується потерпілої по цьому кримінальному провадженню чи її законного представника прокурором суду не надано.
Дані постанови про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 26.12.2016р. свідчать про те, що слідчий Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, старший лейтенант ОСОБА_19 , вилучений під час проведення огляду місця події 24.12.2015р. в приміщенні Щасливської сільської ради мобільний телефон визнав речовим доказом і передав власнику ОСОБА_5 . Суд звертає увагу на те, що зазначена постанова фізично не могла бути винесена слідчим 26.12.2016р., оскільки на цей час зазначене кримінальне провадження вже перебувало на розгляді суду.
Згідно до зазначеного слідчим протоколу ОМП, він мав передати власнику сірий мобільний телефон який було поміщено до прозорого пакету, горловину якого обмотано ниткою білого кольору, до кінцівок якої було прикріплено нитку з пояснювальним написом. При цьому, як було встановлено раніше, зазначений телефон слідчий не оглядав, оскільки проводив огляд зовсім іншого, білого телефону, тому суду не наведено доказів походження в цій постанові ІМЕІ телефону, який слідчим не оглядався.
Дані розписки законного представника потерпілої про отримання нею телефону свідчать про те, що мобільний телефон нею було отримано від працівників поліції 24.12.2015р., внаслідок чого вона претензій до них не має. Зазначені обставини законний представник потерпілої також підтвердила у судовому засіданні. Отже, враховуючи ту обставину, що мобільний телефон з 24.12.2015р. знаходився у потерпілої, слід дійти висновку, що слідчою ОСОБА_16 з місця події протоколом ОМП від 24.12.2015р. вилучався інший телефон, ніж той, що фігурує в даному провадженні. Також інший телефон оглядався слідчим ОСОБА_19 , визнаний речовим доказом по цьому кримінальному провадженню, та мав бути повернутий власнику ОСОБА_5 після винесення постанови від 26.12.2016р. при цьому слід зауважити, що суду не надано доказів того, що після 26.12.2016р. ОСОБА_5 були передані якісь речі.
За наведених обставин суду не надано доказів того, що ІМЕІ телефону переданого працівниками поліції ОСОБА_5 збігається з ІМЕІ телефону вилученого з місця події, оглянутого слідчим, визнаного речовим доказом та такого, що підлягає поверненню власнику ОСОБА_5 .
На підставі наведеного суд вважає протокол ОМП від 24.12.2015р., яким було вилучено мобільний телефон, протокол огляду предмету від 26.12.2015р., постанову про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 26.12.2016р. недопустимими доказами.
Дані висновку товарознавчої експертизи надані прокурором в якості доказу вартості майна, що фігурує у цьому кримінальному провадженні суд визнає недопустимим доказом з наступних підстав.
Ст.242 КПК України передбачає , що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи, зокрема, щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Згідно до вимог ст..101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
Висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.
Слід зауважити, що прокурор в судовому засіданні не заявляв клопотання про виклик експерта для роз`яснення чи доповнення висновку.
Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.
Відповідно до ст.102 КПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено:
1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза;
В наданому суду висновку товарознавчої експертизи не зазначено коли проведена експертиза, де саме вона проводилась, відсутні дані щодо освіти експерта, спеціальності, стажу експертної роботи, тощо.
2) місце і час проведення експертизи;
В наданому суду висновку ці дані відсутні.
5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом;
У розділах 3.3 та 3.4. висновку зазначено, що: «на об`єкти оцінки відсутні сертифікати відповідності, технічні паспорти, майно є бувшим у використанні». В п.4.1 висновку експерт зазначає, що «на дату дослідження на об`єкт оцінки оцінювачеві було надано технічний паспорт та документи на придбання, майно є бувшим у використанні». При цьому саме майно, щодо вартості якого мала проводитись експертиза, експерту не надавалось, про що відсутні відомості у висновку експерта. Зазначені обставини викликають сумнів у об`єктивності та правдивості висновку експерта.
У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
У висновку експерта зазначено, що його попереджено згідно ст..384, 385 КК України про кримінальну відповідальність, проте, з тексту постанови слідчої про призначення експертизи, від 05.01.2016р., вбачається, що слідча експерта про відповідальність за цими статтями КК України не попереджала.
Якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку. Висновок підписується експертом.
Також, не зважаючи на те, що по кримінальному провадженню було призначено судову товарознавчу експертизу, експерт фактично провів оцінку, що підтверджено даними всього тексту цього висновку, тобто, фактично експертиза по кримінальному провадженню проведена не була, але прокурором зазначений акт оцінки було надано суду в якості доказу обвинувачення.
Підсумовуючи зазначене, враховуючи наведене, а також ту обставину, що висновок експерта базується на доказах, визнаних судом недопустимим, зазначений висновок експерта суд визнає недопустимим доказом.
На підставі наведеного, враховуючи ту обставину, що письмові докази надані прокурором в якості доказування обвинувачення визнані судом недопустимими внаслідок порушення порядку їх здобуття, суд має робити висновок по цьому кримінальному провадженню виключно на підставі пояснень учасників кримінального провадження, свідків, які вони дали в судовому засіданні.
Отже, аналізуючи зміст пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення у сукупності з даними пояснень учасників кримінального провадження і свідків суд приходить до наступного висновку.
Суду доведено прокурором та підтверджено матеріалами провадження ту обставину, що ОСОБА_3 дійсно раніше засуджувався за ч.2,3 ст.187 КК України та був умовно достроково звільнений від подальшого відбуття покарання на 1 рік 9 місяців 11 днів, що підтверджено даними вироку суду та даними ухвали про умовно-дострокове звільнення.
Доведено, що 24.12.2015, біля 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , тримаючи на повідку собаку породи лабрадор, проходив неподалік від Щасливського навчально-виховного комплексу Бориспільської районної ради Київської області, що розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Щасливе, вул..Фестивальна,6, де помітив двох неповнолітніх дівчат ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які сиділи на лавочці, після чого підійшов до них. Зазначені обставини підтверджуються показами обвинуваченого, потерпілої, та свідка ОСОБА_14 , які вони дали в судовому засіданні (в частині того, що обвинувачений пішов з собакою зустрічати з зупинки матір).
Під час спілкування з дівчатами, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_9 її мобільний телефон, щоб він міг зателефонувати та дізнатись, коли приїде мама, оскільки на його телефоні закінчились кошти. (Покази обвинуваченого та потерпілої, які вони дали в судовому засіданні).
На прохання ОСОБА_3 потерпіла погодилась, дістала з кишені куртки свій мобільний телефон марки та передала його в руки ОСОБА_3 . ОСОБА_3 взяв належний ОСОБА_9 вказаний мобільний телефон та відійшов з ним на декілька кроків від лавочки в сторону де збирався здійснити дзвінок. (Покази обвинуваченого та потерпілої, які вони дали в судовому засіданні).
Після цього потерпіла відволіклась і випустила з поля зору ОСОБА_3 (Покази потерпілої, які вона дала в судовому засіданні).
Тримаючи в руках належний ОСОБА_9 мобільний телефон, собака, яку він тримав на повідку, рвонула його і побігла, а ОСОБА_3 намагаючись не впасти, з телефоном, побіг за собакою, при цьому він не чув, що б йому хтось кричав, бо намагався зупинити собаку.(Покази обвинуваченого, які він дав у судовому засіданні).
Потерпіла побачила, як ОСОБА_3 кудись біжить за собакою, при цьому причин цього вона не знала, оскільки відволікалась і розмовляла з подругами. Вона кричала обвинуваченому, щоб він зупинився, але той біг далі. Чому він біг їй не відомо. (Покази потерпілої, які вона дала в судовому засіданні).
Після цього, заспокоївши собаку, ОСОБА_3 повернувся до школи, але дівчат там вже не було. (Покази обвинуваченого, які він дав у судовому засіданні).
Вдома він сказав дружині повернути телефон дівчатам, що зроблено і було (Покази обвинуваченого, потерпілої, законного представника потерпілої, свідків, які вони дали в судовому засіданні.
Згідно до положень ст..62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви відносно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Таким чином в судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження викладені в обвинувальному акті наступні обставини:
Виникнення у ОСОБА_3 умислу на відкрите протиправне заволодіння чужим майном, оскільки телефон був переданий йому потерпілою добровільно, з повною впевненістю, що той буде повернутий їй. Телефон передавався і був отриманий ОСОБА_3 саме для здійснення телефонного дзвінка, оскільки кошти на його рахунку на цей час скінчились, протиправно заволодівати чужим майном він не збирався.
Даних про те, що зазначені обставини належним чином були перевірені органом досудового слідства прокурором суду не надано, тому суд тлумачить ці обставини на користь обвинуваченого і визнає його пояснення своїх дій правдивими.
З наведених підстав суд вважає правдивими пояснення ОСОБА_3 про те, що він побіг, бо його різко потягнув за собою собака і він не чув, як йому кричали . Оскільки потерпіла бачила лише те, що обвинувачений біг і не знала причин цього, суд тлумачить зазначені обставини на користь обвинуваченого.
Даних про те, що органом досудового слідства зазначені обставини перевірялись шляхом опитування всіх очевидців події, які зі слів потерпілої були на місці пригоди, прокурором суду не надано, як зазначалось вище, додаткові свідки до допиту не заявлялись.
Крім того, пред`являючи обвинувачення ОСОБА_3 , прокурор, зазначивши про заволодіння телефоном, не прийняв рішення, щодо заволодіння сім-картою оператора мобільного зв`язку, яка знаходилась в телефоні, оскільки з нього і на нього відбувались дзвінки, та не навів даних по цьому оператору і, як наслідок, не перевірив послідовність та час здійснення дзвінків з номера та на номер, що дало б змогу прокурору скласти належну хронологію події та підтвердити чи спростувати пояснення інших учасників провадження.
Оскільки суд видалився в нарадчу кімнату для винесення вироку, жодні дії по отримання додаткових доказів по кримінальному провадженню виконані бути не можуть.
Отже, всі наведені обставини, у сукупністю з відсутністю підтвердження суми завданої матеріальної шкоди, внаслідок неналежного виконання експертом обов`язків по складанню експертного висновку, неналежним виконанням обов`язків слідчими, що потягло з собою визнання доказів наданих прокурором недопустимими, не використання прокурором свого права на зміну чи уточнення обвинувачення, виклик в судове засідання для дачі пояснень додаткових свідків, експерта, тощо тягнуть за собою наслідки, передбачені п.3 ч.1 ст..284 КПК України, а саме закриття кримінального провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
На підставі наведеного, керуючись п.3 ч.1 ст.284, ст. 368, 370, 374 КПК України, Суд-
З А С У Д И В :
ОСОБА_21 по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України визнати не винним.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.. 186 ч.2 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і обвинуваченому негайно, після оголошення.
Суддя ОСОБА_1