Справа № 344/2530/17
Провадження № 1-кс/344/658/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови від 12 грудня 2016 про закриття кримінального провадження №0001518.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала викладені у скарзі вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий в судовому засіданні заперечив проти вимог скарги, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, та просив її відхилити.

Заслухавши пояснення скаржника та слідчого, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0001518, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2013 року Івано-Франківським УМВС України в Івано-Франківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі «ЄРДР») було внесено відомості за №0001518 а ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (надалі «КК України»).

За результатами досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження Постановою слідчого слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 12 грудня 2016 року кримінальне провадження №0001518 від 30.04.2013 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з даною скаргою про скасування вищевказаної постанови.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про те, що з матеріалів кримінального провадження вбачаються цивільно-правові відносини, спір щодо яких повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

При цьому, як встановлено слідчим суддею зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження №0001518, при розслідуванні даного провадження слідчим було вчинено наступні слідчі (процесуальні дії):

- допитано в якості свідка ОСОБА_5 ,

- проаналізовано документи на підтвердження існування кредитних договірних відносин між

АКБ «Золоті Ворота» та ОСОБА_5 ;

- проаналізовано документи на підтвердження існування кредитних договірних

відносин між АКБ «Золоті Ворота» та ОСОБА_6 ;

- допитано в якості свідка ОСОБА_6 ;

- надано доручення оперативному підрозділу на встановлення можливих свідків та

очевидців з метою перевірки в даній події ознак кримінального правопорушення;

- проаналізовані судові рішення у цивільній справі №344/11316/14-ц.

В ході аналізу здобутих під час досудового слідства вищевказаних доказів слідчий дійшов висновку про те, що у ході досудового розслідування не встановлено будь-яких фактів про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в рамках даного кримінального провадження слідчим було вжито всіх процесуальних заходів, здобуто всі можливі докази, які могли бути досліджені в цьому провадженні.

Інших належних доказів вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст.190 КК України стороною скаржника слідчому судді не наведено та не надано.

При цьому, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого про те, що спірні відносини, які існують між ОСОБА_6 та іншими особами є цивільно-правовими, і з приводу їх вирішення існувало відповідне судове провадження.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на наведене, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 15 березня 2017 року об 11 год. 25 хв.