Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/37/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2017 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0009204 від 30.09.2015 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим, засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 2764 грн. 80 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, при таких обставинах.

Так, 29 вересня 2015 року близько 19 год. 15 хв., ОСОБА_9 , керуючи спеціалізованим автомобілем марки «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності Територіальному медичному об`єднанню «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», допустивши порушення вимог п.2.3(б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, рухаючись на перехресті вулиць Кірова та проспекту Комуністичного в м. Кіровограді, зі сторони вулиці Шевченка в напрямку вул. Полтавська, проявляючи особисту неуважність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку його руху нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожнім знаком п.5.35.1 ПДР України ( п.5.35.1 пішохідний перехід) та дорожньої розмітки п.1.14.1 ПДР України (п.1.14.1 зебра), порушуючи вимоги п.18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена перешкода чи небезпека, проявив особисту неуважність і безпечність, в момент виявлення пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу зліва направо по ходу його руху не надав останній перевагу в русі, в результаті чого допустив наїзд на неї.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , згідно висновку експерта №862 від 02.11.2015р. отримала тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно-мозкової травми садин спинки носа зліва, лобу зліва, лобу справа, ран правої потиличної області голови і правої тім`яної області голови; синець на задній поверхні правої вушної раковини, крововилив в м`які тканини правої потиличної області голови, перелом потиличної кістки справа, гематома лівої лобно-тім`яної області, крововилив під м`яку мозкову оболонку лобної частини лівої півкулі головного мозку по конвекційній поверхні, скроневого полюсу лівої півкулі мозку, продовгуватого мозку, забій речовини головного мозку, руйнування речовини головного мозку по базальній поверхні лівої півкулі; синець задньовнутрішньої поверхні лівого стегна з крововиливом в апоневроз підлягаючих м`яз; садна з крововиливом в підлягаючі м`які тканини в області попереково-крижового відділу хребтового стовпа; крововилив в м`язи лівої лопатки зі сторони внутрішнього краю; крововилив в м`яких тканинах спини справа на рівні 10 міжребер`я по лопатковій лінії; крововилив в стінку стравоходу. Вказані тілесні ушкодження утворились в результаті контактування з тупими предметами, що могло мати місце при дорожньо-транспортній пригоді в результаті зіткнення їдучого автотранспортного засобу вагонного типу з пішоходом та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю останньої та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просив змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання на користь його пом`якшення, а саме призначити покарання не пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі - застосувавши до нього положення ст.ст. 69,75 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування вимог зазначив, що допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 до суду надав нотаріально завірену заяву в якій зазначає, що родиною ОСОБА_9 , добровільно йому відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, заподіяну даним злочином в повному обсязі, а обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчинені злочину визнав повністю, попросив вибачення, щиросердечно розкаявся у вчинені злочину, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не притягувався, на обліку в Кіровоградському наркологічному та психоневрологічному диспансеру не перебуває, розслідуванню кримінального провадження не перешкоджав, на момент ДТП перебував в тверезому стані, вчинив злочин з необережності. Претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_9 не має, цивільний позов заявляти не буде. Вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 , можливе без ізоляції від суспільства. Просить суд при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , прийняти до уваги вище викладене та застосувавши положення ст.ст. 69,75 КК України, а саме призначити покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_9 працює водієм і дана робота є основним і єдиним джерелом для існування як самого ОСОБА_9 так і всієї його сім`ї, просить не позбавляти ОСОБА_9 посвідчення водія.

Вважає, що при призначені покарання судом першої інстанції суд не врахував вимоги ст.ст. 65,66 КК України, а саме не прийняв до уваги особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, що до міри покарання, матеріальне становище засудженого та те, що на утримані засудженого перебувають члени його родини та хвора мама ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 (77 років) яка проживає окремо, по АДРЕСА_2 та потребує сторонньої допомоги, яку надає єдиний син ОСОБА_9 .

Вказав, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку в Кіровоградському обласному наркологічному диспансері та в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується тільки з позитивної сторони, вчинив злочин з необережності, не перешкоджав розслідуванню кримінальної справи, добровільно родиною засудженого потерпілому відшкодована завдана матеріальна та моральна шкода. В судовому засіданні підсудний визнав свою вину повність та щиросердечно розкаявся у вчинені злочину.

Також вказав, що ОСОБА_9 працює водієм і дана робота є основним і єдиним джерелом для існування як самого ОСОБА_9 так і всієї його сім`ї.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу прокурора частково та просив не позбавляти волі обвинуваченого та призначити покарання останньому з випробуванням з іспитовим строком. Проте просив позбавити його права керування транспортними засобами, прокурора який просив відмовити в задоволенні апеляції захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляцію слід задовольнити частково, з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, в межах поданої апеляції, колегія суддів вважає, що досудове розслідування та судове слідство у кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому, районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Враховуючи положення диспозиції зазначеної вище статті кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 і вважає, що дії останнього суд правильно кваліфікував за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, не судимий, скоїв тяжкий злочин, пом`якшуючі обставини - щире каяття, добровільне відшкодування шкоди та відсутність обтяжуючих обставин та призначив покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті ст.286 ч.2 КК України із позбавлення права керувати транспортними засобами.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повній мірі врахував всі обставини справи, що пом`якшують покарання та характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий,скоїв злочин з необережності, має на утриманні сина інваліда третьої групи з дитинства, та хвору матір похилого віку, по місцю проживання та роботи характеризується виключно позитивно, з прикрістю та жалем усвідомив наслідки своїх дій, повністю визнав себе винним та щиро покаявся у скоєному, та того, що потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції просив не призначати покарання обвинуваченому пов`язане із позбавленням волі, оскільки останній повністю відшкодував йому завдану матеріальну та моральну шкоду.

Враховуючи у сукупності викладене вище та обставини, які взято до уваги судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів доходить переконливого висновку, що виправлення ОСОБА_9 та попередження подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства, а тому останнього необхідно звільнити на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком із покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. Проте із урахуванням обставин справи та позиції потерпілого, тільки від основного покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі колегія суддів не вбачає.

Отже, апеляція захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначення обвинуваченому покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2016 року, яким ОСОБА_9 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від призначеного основного покарання за ст.286 ч.2 КК України у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4