Справа №587/120/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/810/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

а також участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 14 липня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Миропілля Краснопільського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Сумського районного суду Сумської області від 16 червня 1998 року за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.2, 81 ч.2, 42, 44 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

2) вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 квітня 2002 року за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 304, 70 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки;

3) вироком Сумського районного суду Сумської області від 10 листопада 2004 року за ст.ст. 187 ч.3, 185 ч.3, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна,

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, і йому призначено покарання:

за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення строком на 1 рік;

за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарання, ОСОБА_7 визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено попередню - тримання під вартою; строк відбування покарання постановлено рахувати з 15 квітня 2016 року та на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 15 квітня 2016 року по 14 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 5 154,17 грн. матеріальної шкоди; на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2 478 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 29 грудня 2015 року, після 15:00 години, в АДРЕСА_2 , проник до приміщення коридору житлового будинку, звідки повторно таємно викрав належну ОСОБА_11 бензопилу «Енергомаш ПТ-9937 Б», вартістю 1480 гривень, заподіявши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

02 березня 2016 року, близько 19-ї години, ОСОБА_7 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю власника майна в приміщенні будинку, маючи вільний доступ, потворно таємно викрав зі столу в спальній кімнаті належний останньому мобільний телефон «Lenovo A319», вартістю 942 гривні, заподіявши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

На початку вересня 2015 року, близько 23 години, ОСОБА_7 проник на подвір`я належного ОСОБА_10 домоволодіння в АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав газовий балон, ємкістю 40 літрів, та алюмінієвий бідон, ємкістю 40 літрів та вартістю 350 грн.; після чого проник до приміщення гаражу, звідки повторно таємно викрав бензопилу марки «SHTIIL MS-180», два стальні диски R-13, автомобільні шини «MARANGONI 4 Winter E Plus 175/70R13 82T та «Marangoni Grip E+175/70 R13820»; заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5 154,17 грн.

21 лютого 2016 року близько 4-х годин, ОСОБА_7 проник на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де з приміщення сараю повторно таємно викрав належних ОСОБА_13 чотирьох курей та одного півня, загальною вагою у м`ясному виразі 8 кг на загальну суму 448 грн.; заподіявши тим самим потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

05 квітня 2016 року, близько 14-ї години, ОСОБА_7 проник до приміщення будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_14 алюмінієвий бідон, вартістю 397 грн., гривень.

В третій декаді серпня 2015 року, в денний час, ОСОБА_7 в кінці вулиці Холодна Гора в с.Юнаківка Сумського району знайшов серед чагарників чотири рослини дикоростучої коноплі, які для особистого вживання без мети збуту зірвав та переніс на територію домоволодіння за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де в подальшому висушив їх та почав незаконно зберігати. 01 лютого 2016 року під час проведення огляду вказаного домоволодіння в приміщенні господарчої будівлі працівниками поліції було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи №121 від 08 лютого 2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», масою в перерахунку на висушену речовину 367,1 грами.

У поданих апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду відносно ОСОБА_7 та ухвалити новий, яким призначити останньому покарання за ч.3 ст.185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України - у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити до відбування ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення полі. Свої вимоги мотивує призначенням ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, оскільки після відбуття покарання за попереднім вироком суду у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі ОСОБА_7 висновків для себе не зробив та знову вчинив ряд злочинних посягань, в тому числі і щодо осіб похилого віку, крім того, продовжував вчиняти злочини під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього, не намагався відшкодувати заподіяну злочином шкоду, а визнані судом пом`якшуючі обставин суттєво не зменшують ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_7 злочинів. Крім того, прокурор вказує про допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ч.3 ст.349 КПК України, що полягає у не роз`ясненні обвинуваченому наслідків спрощеного порядку дослідження доказів;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання до 3 років позбавлення волі, мотивуючи свої вимоги тим, що судом не в повній мірі враховано пом`якшуючі обставини, зокрема його важкий матеріальний стан, активне сприяння розкриттю злочинів, щире каяття у вчиненому, тимчасове неофіційне працевлаштування, перебування на лікуванні туберкульозу. Вказує, що не скоював крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 , щодо епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_11 , то органами досудового розслідування не було проведено жодної експертизи, якою встановлено яким чином та чим саме був зірваний замок. Зазначає, що обмовив себе в тому, що незаконно проникав до житла, інших приміщень та сховищ, а тому не погоджується з кваліфікацією його дій за ч.3 ст.185 КК України. Крім того, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я просить призначити йому судову психіатричну експертизу.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «канабісу» за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які були детально проаналізовані судом першої інстанції та наведені у вироку. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України також ніким із учасників судового провадження не оспорюється.

За змістом поданої апеляційної скарги обвинуваченим ОСОБА_7 також не оскаржується доведеність його вини у вчиненні повторного таємного викрадення майна у потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 .

При цьому заперечення обвинуваченим доведеності своєї вини у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_11 через не проведення органами досудового розслідування будь-яких експертних досліджень щодо способу зриву замка на вхідних дверях до будинку потерпілого не заслуговує на увагу колегії суддів, оскільки ОСОБА_7 надавав чіткі пояснення з приводу того, яким чином зривав навісний замок до приміщення будинку ОСОБА_11 , вказував, що витяг скобу, де кріпився цей замок.

Щодо епізоду по викраденню майна потерпілого ОСОБА_10 , то, як вбачається з журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 надав чіткі, послідовні, узгодженні пояснення про те, що на початку вересня 2015 року, проходячи по АДРЕСА_1 , через відчинену хвіртку на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_4 побачив металобрухт і у нього виник умисел на його крадіжку. В цей же день, близько 23 годин, через паркан проник на його подвір`я, звідки з-під навісу викрав газовий балон та алюмінієвий бідон, які перекинув через огорожу; після цього, відтягнувши верхню частину воріт, проник до приміщення гаражу, звідки викрав бензопилу, два стальних диски та дві автомобільні шини, які перекинув через отвір на подвір`я, а потім через паркан на інше подвір`я покинутого домоволодіння. Викрадене майно заховав у кущах, а в подальшому продав його особам ромської національності за 300 гривень.

Вказані пояснення обвинувачений надав під час судового розгляду в судовому засіданні, тобто в умовах, які виключають застосування будь-якого впливу на нього, в тому числі і з боку прокурора, а тому твердження ОСОБА_7 , що він обмовив себе у вчиненні вказаного епізоду злочинної діяльності колегія суддів вважає необґрунтованими.

Не заслуговують на увагу колегії суддів також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неправильності кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, бо до житла, інших приміщень та сховищ потерпілих він не проникав. Так, фактичною підставою такої кваліфікації діяння останнього стали об`єктивні дані, досліджені в судовому засіданні й зазначені у вироку, зокрема пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно яких він, пошкодивши навісний замок на вхідних дверях, проник до приміщення коридору житлового будинку ОСОБА_11 , звідки викрав бензопилу «Енергомаш ПТ-9937 Б»; перелізши через паркан, проник на подвір`я належного ОСОБА_10 домоволодіння, звідки з-під навісу біля гаражу повторно таємно викрав газовий балон та алюмінієвий бідон, після чого, відтягнувши верхню частину воріт, проник до приміщення гаражу, звідки викрав бензопилу, два стальні диски, автомобільні шини; перелізши через паркан на подвір`я домоволодіння ОСОБА_13 , з приміщення сараю викрав належних їй чотирьох курей та одного півня; проникши через незачинені двері до приміщення будинку ОСОБА_14 , викрав звідти алюмінієвий бідон.

З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення, судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про наявність в діях ОСОБА_7 ознак крадіжки, поєднаної з проникненням в житло, інші приміщення та сховища.

А тому, дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дотримався вимог ст.65 КК України, при цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який в основному характеризується з негативного боку; обставин, які пом`якшують покарання, а саме, повне визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, на які, крім іншого, в своїй апеляційній скарзі наголошує обвинувачений; та призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкцій інкримінованих статей.

При цьому посилання обвинуваченого на його важкий матеріальний стан та перебування на лікуванні туберкульозу, а також посилання прокурора про наявність судимостей у ОСОБА_7 , невідшкодування заподіяної злочинами шкоди, на думку колегії суддів, не є беззаперечними підставами для пом`якшення та відповідно посилення призначеного ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Крім того, саме на призначенні такого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 орієнтувала прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 під час виступу у судових дебатах.

Не заслуговують на увагу колегії суддів також доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо допущеного судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 17 червня 2016 року у відповідності до вимог ст.349 КПК України, судом був визначений обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, зокрема, заслухати обвинуваченого, допитати потерпілих та дослідити матеріали досудового розслідування, на допиті свідків, з огляду на повне визнання своєї вини обвинуваченим, ні сторона захисту, ні сторона обвинувачення не наполягали. В наступне судове засідання 13 липня 2016 року потерпілі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду не з`явилися, надавши при цьому заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі. З`ясувавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності потерпілих, суд ухвалив продовжити розгляд кримінального провадження без потерпілих, продовжив допит обвинуваченого щодо обставин вчинених ним злочинів та дослідив надані прокурором зібрані під час досудового розслідування докази та характеризуючі дані.

Отже, визначений обсяг та порядок дослідження доказів по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції повністю дотримано, спрощений порядок судового розгляду не проводився, а том доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні і в цій частині задоволенню не підлягають.

Не підлягає задоволенню також клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення та проведення судово психіатричної експертизи щодо нього, оскільки визначені кримінальним процесуальним законом підстави для проведення такої експертизи відсутні, а матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б викликали сумніви в осудності обвинуваченого.

Таким чином, на думку колегії суддів, вирок суду відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим і будь-яких передбачених законом підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, прокурора та зміни чи то скасування вироку, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404,405,407,418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 - залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - без задоволення.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк тримання під вартою з 15 липня 2016 року по 20 грудня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, згідно вимог ст. 72 ч. 5 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4