28.07.2017
Справа №642/3518/17
Провадження №1кс/642/1294/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про накладення арешту на тимчасово вилучене майно
28 липня 2017 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0001742 від 09.07.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України КК України клопотання слідчого про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
27 липня 2017 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна.

Вивченням клопотанням із долученими до нього додатками встановлено, що Холодногірським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001742 від 09.07.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за заявою ОСОБА_4 про те, що у період часу з 01.06.2017 по 08.07.2017 невстановлена особа таємно заволоділа транспортним засобом ВАЗ 2109 р.н. НОМЕР_1 , червоного кольору із гаражного приміщення № НОМЕР_2 розташованого за адресою: м.Харків, пров.Донбасівський, поблизу будинку №3.

В ході проведення пошукових заходів було встановлено, що до вчинення вищевказаного злочину може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у якого в користуванні перебуває автомобіль марки «ВАЗ 2108» д.н. НОМЕР_3 , червоного кольору, який за декілька днів до вчинення вказаного кримінального правопорушення перебував на своєму автомобілі біля місця вчинення злочину, що підтверджується відео з камер відео спостереження.

26.07.2017 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 21.07.2017 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: ключі від автомобіля в кількості 5-ти штук; поліс №АЕ/9974262 обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на автомобіль ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 ; дві задніх полиці автомобілю чорного кольору; задня фара; боковий карман правих пасажирських дверей.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, прохала його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому підстави.

Власник майна, про яке заявлено в клопотанні, в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши думку слідчого, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно ст.. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Отже, старшим слідчим доведено, що тимчасово вилучене майно є предметами кримінального правопорушення і необхідність арешту вказаного майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини по справі внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, в зв`язку з чим, необхідно накласти арешт на вищезазначене майно.

Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на вказане у клопотанні майно, а також клопотання слідчого обґрунтовано подальшим збереженням первинного стану вилученого майна, попередженням його зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 167, ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на речі та предмети, вилучені в ході проведення обшуку 26.07.2017 за адресою: м. Харків, вул. Гомельська, 36, а саме:- ключі від автомобіля в кількості 5-ти штук; - поліс №АЕ/9974262 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на автомобіль ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 ; - дві задніх полиці автомобілю чорного кольору; - задня фара;- боковий карман правих пасажирських дверей.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому СВ Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1