Справа № 713/1812/16-к
Провадження №1-кп/713/32/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 16.08.2016 року за підозрою :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого ,

29.12.2015 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі . На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання терміном 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вижницького районного суду Чернівецької області для розгляду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .

В клопотанні вказано, що ОСОБА_8 13.08.2016 року близько 15:00 год. перебуваючи у приміщенні житлового будинку свого знайомого, ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що останній спав, умисно, таємно, із правої зовнішньої кишені штанів ОСОБА_9 викрав грошові кошти в сумі 1500 грн.

Після вчинення крадіжки з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму. Своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, (крадіжка), тобто, таємне викрадення чужого майна.

У ході досудового розслідування проведено судово-психіатричну експертизу, згідно висновку якої № 492 від 26.10.2016 ОСОБА_8 на момент проведення експертизи виявляє ознаки психічного захворювання у формі помірно вираженого розладу особистості та поведінки змішаного органічного генезу (внаслідок ЧМТ та алкогольної інтоксикації). Зазначені зміни психіки на момент проведення експертизи позбавляють ОСОБА_8 можливості у повній мірі віддавати звіт своїм діям і керувати ними.

На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_8 теж виявляв ознаки психічного захворювання у формі помірно вираженого розладу особистості та поведінки змішаного органічного генезу (внаслідок ЧМТ та алкогольної інтоксикації), мав місце стан декомпенсації внаслідок запійного характеру алкогольної залежності з судомними нападами, тобто, мало місце значне погіршення психічного стану, що порушувало його адаптаційні, мотиваційні, інтелектуальні та критичні можливості, тому за своїм психічним станом ОСОБА_8 не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, що як юридична категорія відповідає поняттю «неосудності».

Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України доведена повністю, і з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, підтримав клопотання про застосування відносно останнього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, вважав, що є всі підстави для застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 ..

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився в адресованій суду заяві просить справу розглядати у його відсутність, шкода йому відшкодована , щодо задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 не заперечує.

Законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто, у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці).

Згідно ст. 19 ч. 2 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

З висновку судово-психіатричного експерта № № 492 від 26.10.2016 ОСОБА_8 на момент проведення експертизи виявляє ознаки психічного захворювання у формі помірно вираженого розладу особистості та поведінки змішаного органічного генезу (внаслідок ЧМТ та алкогольної інтоксикації). Зазначені зміни психіки на момент проведення експертизи позбавляють ОСОБА_8 можливості у повній мірі віддавати звіт своїм діям і керувати ними.

На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_8 теж виявляв ознаки психічного захворювання у формі помірно вираженого розладу особистості та поведінки змішаного органічного генезу (внаслідок ЧМТ та алкогольної інтоксикації), мав місце стан декомпенсації внаслідок запійного характеру алкогольної залежності з судомними нападами, тобто, мало місце значне погіршення психічного стану, що порушувало його адаптаційні, мотиваційні, інтелектуальні та критичні можливості, тому за своїм психічним станом ОСОБА_8 не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, що як юридична категорія відповідає поняттю «неосудності»,, під експертний ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психічної допомоги у примусовому порядку в умовах психіатричного кабінету ЦРЛ за місцем проживання.

Відповідно ч. 1 п. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд при визначенні виду примусового заходу медичного характеру, враховує не тільки характер захворювання ОСОБА_8 , а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що суспільно-небезпечне діяння, з приводу якого було порушене кримінальне провадження за ст.185 ч.1 КК України, мало місце але вчинене у стані неосудності ОСОБА_8 , який не підлягає кримінальній відповідальності, і тому до нього мають бути застосовані примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в умовах психіатричного кабінету Вижницької ЦРЛ.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 512, 513 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,- задовольнити.

До ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачені ст.185 ч.1 КК України, застосувати відповідно до ст. 94 КК України примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в умовах психіатричного кабінету Вижницької ЦРЛ.

Копію постанови направити головному лікареві Вижницької ЦРЛ, начальнику Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області, для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1