АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/409/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/339/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 23 травня 2017 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні №0000031по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, у новому складі суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 по обвинуваченнюу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК Українибуло повернуто прокурору, як такий, що не відповідає положенням ст.291 КПК України, для усунення недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції посилався на ті обставини, що у судовому засіданні обвинуваченим було зазначено, що він не розуміє української мови, розуміє російську мову, оскільки народився у Красноярському краї Російської Федерації, навчався у школі та технікумі в яких викладали російською мовою, українську мову ніколи не вивчав, на питання суду задані українською мовою, обвинувачений відповісти самостійно не зміг, в тому числі зазначив, що не розуміє суть підозри, оскільки українською мовою читати не вміє.
Обвинуваченим у судовому засіданні підтверджено факт не отримання процесуальних документів мовою, якою він володіє, для обвинуваченого це є російська мова.
Стороною обвинувачення не представлено доказів дотримання вимог ст.29 і п.18 ч.3 ст.42 КПК України, тобто вручення обвинуваченому повідомлення про підозру, обвинувального акта, перекладених на російську мову, якою володіє обвинувачений ОСОБА_6 .
Крім того, обвинувачений у розписці про отримання копії обвинувального акта, відмовився від підпису зазначивши, саме російською мовою «от подписи отказываюсь».
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, слідчий зобов`язаний був залучити до участі в досудовому слідстві для забезпечення та дотримання прав, свобод і законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 перекладача, не зважаючи на відсутність письмового клопотання обвинуваченого про це.

Крім цього, всупереч вимогам ч.4 ст.291 КПК України, до початку судового розгляду, прокурором до обвинувального акта додано витяг з кримінального провадження №0000031.
Прокурором не спростовано позиції, що обвинувальний акт містить ряд недоліків, які унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право обвинуваченого на захист.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що під час досудового розслідування, ні підозрюваним, ні його захисником клопотань про залучення перекладача або переклад процесуальних документів до слідчого або прокурора не надходило. Стороною захисту перекладач також не залучався. Крім того, підозрюваному ОСОБА_6 з моменту набуття статусу підозрюваного було призначено захисника, яким надавалась відповідна правова допомога, в тому числі щодо роз`яснення суті підозри і обвинувачення та реалізації процесуальних прав. Вказані обставини підтверджені також в підготовчому судовому засіданні, під час якого обвинувачений та його захисник підтвердили, що дійсно з клопотаннями з даного приводу до сторони обвинувачення не звертались. Крім того, під час досудового розслідування, підозрюваному ОСОБА_6 під час допиту в присутності захисника забезпечено право давати показання зручною для нього мовою російською, при цьому послуг перекладача він не потребував, що засвідчено його підписом в протоколі допиту від 18.01.2017 року. Також, судом не враховано особистість обвинуваченого, який з 1988 року проживає на території України, є громадянином України, з 1992 по 2012 роки займався приватним підприємництвом, у зв`язку з чим постійно був учасником суспільних відносин українською мовою. Вказані обставини спростовують твердження про нерозуміння обвинуваченим української мови. Що стосується доручення прокурором до обвинувального акта витягу з кримінального провадження, на що посилається суд в своїй ухвалі, прокурор наголошує, що судом не враховано пояснення прокурора з цього приводу, що даний витяг не є додатком до обвинувального акта, а наданий суду разом із обвинувальним актом на підтвердження факту реєстрації кримінального провадження. Тобто вказаний витяг не є документом, що мстить докази у кримінальному провадженні, а є документом виключно облікового характеру, що жодним чином не впливає на відповідність обвинувального акта положенням ст.291 КПК України.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі та скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, просили відмовити прокурору в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку сторін та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.

Аналізуючи, з урахуванням доводів апеляційної скарги підстави, з яких обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 був повернутий прокурору, колегія суддів оцінює їх як такі, що не є належними та достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у тому числі такої загальної засади кримінального провадження, як законність, що має безпосереднє відношення і до стадії досудового розслідування, суд при підготовчому судовому засіданні зобов`язаний перевірити зміст обвинувального акту на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав.
Нормами ст.291 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акта, недотримання яких та інших норм закону, відповідно до ст.314 ч.3 п.3 КПК України, дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення прокурору обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК України.
Рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
Згідно ст.10 Конституції України та ст.6 Закону України «Про засади держаної мовної політики», державною мовою в України є українська мова.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, а саме українською мовою право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.

З наведеного випливає, що питання участі перекладача вирішується за клопотанням учасника кримінального провадження. Проте, як встановлено, таких клопотань під час досудового розслідування ані підозрюваним, ані його захисником не заявлялось. Заяв підозрюваного або його захисника стосовно необхідності отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування в перекладі на російську або іншу мову, якою володіє ОСОБА_6 не має. Досудове розслідування проводилось українською мовою, підозрюваний не заявляв, що не володіє чи недостатньо володіє українською мовою.
Згідно положень ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
При вивченні оскаржуваної ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що в ухвалі суду не зазначено у чому саме обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України. У своїй ухвалі суд не вказує на будь-які порушення вказаної статті, допущені при складанні обвинувального акту, а лише посилається на пояснення ОСОБА_6 про те, що він не володіє українською мовою.
За змістом ухвали підставою для повернення прокурору обвинувального акту стало порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, який не володіє і не розуміє української мови та на стадії досудового розслідування не був забезпечений перекладачем.
Такого висновку суд дійшов на підставі відповідної заяви ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 під час підготовчого судового засідання.

Однак такий висновок є необґрунтований та передчасний, оскільки суд не вжив заходів для перевірки вищевказаної заяви ОСОБА_6 та залишив поза увагою, що останній є громадянином України, а надані прокурором у підготовчому засіданні матеріали ніяких даних про те, що обвинувачений не володіє і не розуміє української мови та на стадії досудового розслідування клопотав про залучення перекладача, не містять.
З огляду на вказане, а також на те, що ОСОБА_6 з 1988 року проживає на території України, є громадянином України, підстав вважати, що слідчим не забезпечена реалізація прав підозрюваного не вбачається, а тому повернення прокурору обвинувального акту є необґрунтованим, таким, що суперечить вимогам ст.291 та п.3 ч.3 ст.314 КПК України, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне безумовне скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акта прокурору, суд не приділив достатньо уваги вказаним положенням закону, не з`ясував в судовому засіданні зазначених вище обставин щодо дійсної необхідності призначення ОСОБА_6 перекладача. Висновки суду є передчасними, суб`єктивними і базуються лише на твердженні обвинуваченого під час підготовчого судового засідання про не зрозумілість йому української мови.
Що стосується посилання суду на той факт, що прокурором додано до обвинувального акта витяг з кримінального провадження №0000031, колегія суддів вважає, що ця обставина не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Отже, вказані факти не можуть бути підставою для застосування положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України. Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в ухвалі суду недоліки не є належними підставами для повернення обвинувального акта прокурору.

Тому, повернення обвинувального акта прокурору за цих підстав та відкладення ухвалення остаточного рішення за результатами його розгляду призвело би до порушення однієї з основних засад кримінального провадження розгляду провадження в розумні строки.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні №0000031по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні №0000031по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4