Справа № 642/3664/17-к
Провадження № 1-кп/642/567/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, українки, незаміжньої, не працюючої, без місця реєстрації, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 05.12.2013 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 321 КК України до штрафу у розмірі 850 грн; штраф сплачено;

-12.10.2015 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .3 ст. 15, ч.3ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , будучи судимою 12.10.2015 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки, тобто за вчинення корисливого злочину проти власності, повторно вчинила злочин проти власності за таких обставин.

Так, 27 червня 2017 року приблизно о 09 годині ЗО хвилин ОСОБА_4 , заздалегідь дізнавшись, що в приватному домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в якому вона не мала права перебувати та в якому проживає потерпілий ОСОБА_5 , нікого немає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно та з корисливих мотивів, прибула за даною адресою та перелізши через паркан даного приватного домоволодіння, ОСОБА_4 проникла на його територію та шляхом зняття віконної рами проникла до житлового будинку. Зайшовши до кухні даного житлового будинку, ОСОБА_4 побачила на холодильнику кредитну картку банку «ПриватБанк» «Універсальна» № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 500 гривень.

Упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, розуміючи протиправність свого діяння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_4 намагалася таємно викрасти кредитну картку банку «ПриватБанк» «Універсальна» № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 500 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 , поклала вказані речі до своєї сумки, однак їй не вдалось виконати усі дії, які вона вважала достатніми для скоєння злочину, тобто довести свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, обернувши його на свою користь, до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки була затримана на місці події ОСОБА_6 .

Отже, ОСОБА_4 свій злочинний умисел не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки була затримана на місці події ОСОБА_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, фактичних обставин справи не оспорювала та пояснила, що 27 червня 2017 року вранці вирішила проникнути у будинок АДРЕСА_2 , де проживала її бабуся та дядька ОСОБА_5 ,і та здійснити крадіжку. Їй було відомо, що в будинку нікого немає. Вона перелізла через паркан вказаного домоволодіння, зняла віконну раму у будинку та таким чином через горище проникла до будинку, де зайшла до кухні, з холодильника забрала карту Приватбанку та грошові кошти в розмірі 500 грн., поклала ці речі в сумку, однак не встигла покинути місце злочину та залишити будинок, оскільки була затримана на місті на кухні бабусею - господаркою будинку ОСОБА_6 . У скоєному щиро покаялась.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_4 вчинила незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло,вчинене повторно, і її вказані дії суд кваліфікує за ч.3 ст. 15, ч,3 ст.185 КК України.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку у психіатра і нарколога не перебуває. Не працює. Місця реєстрації не має. Раніше судима. Позбавлена батьківських справ стосовно дитини, 2005 року народження. Злочин вчинила в період іспитового строку. За місцем фактичного проживання ДРОП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставиною, що обтяжує її покарання, згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, оскільки вона має не погашену та не зняту судимість за ч.1 ст. 321 КК України.

Відповідно до ст.ст. 65, ч.3 ст. 768 КК України при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є тяжким злочин, те, що злочин не було доведено з причин, які не залежали від волі обвинуваченої, дані про її особу, вищенаведені обставини.

Відповідно до ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2015 року, яким вона засуджена за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2015 року - 1 місяць - та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня винесення вироку.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 перебування в установі попереднього ув`язнення з 11 липня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання законної сили вироком залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.

Речові докази: карту Приватбанку та грошові кошти, передані потерпілому ОСОБА_5 на зберігання, залишити у його розпорядженні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою - з дня вручення копії вироку, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1