АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/86/17 Справа № 712/2269/16-к Категорія: ч. 1 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, освіта середня, не працює не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням експертиз, в сумі 3 690,24 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КЗ «Третя Черкаська міська лікарня» ШМД Черкаської міської ради, кошти які були витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 1 444,87 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 5 191,55 грн., моральної шкоди 20 000 грн., в інших вимогах відмовлено за необґрунтованістю. Вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 28 серпня 2015 року близько 19 години 20 хвилин, порушуючи вимоги п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «В», керуючи автомобілем «ТОYОТА АURIS», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вулиці Святотроїцька в місті Черкаси зі сторони вулиці Благовісної в напрямку вулиці Гоголя, біля будинку № 55 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху та виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з мотоциклом «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1857 від 29.09.2015 року отримав такі тілесні ушкодження: відкриті переломи першого та другого пальців лівої стопи, які виникли від дії тупих предметів та могли виникнути за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Окрім цього, згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи № 109 від 08.02.2016 у ОСОБА_9 згідно з даними додатково наданих медичних документів мали місце ушкодження: відкриті переломи першого та другого пальців лівої стопи, травма лівого колінного суглобу з розривом тіла заднього рогу зовнішнього меніска, повним розривом передньої хрестоподібної зав`язки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ТОYОТА АURIS», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , а саме пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді спричинення потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок Соснівського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року та вважати засудженим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки.

Не оспорюючи фактичних обставин справи прокурор вважає, що вирок місцевого суду є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання, зокрема, у виді штрафу в розмірі від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, покарання у виді штрафу призначається судом не у твердій формі, а в ставках неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який встановлений законом України на момент постановлення вироку і згідно з п. 5 розділу 1 Податкового кодексу України становить 17 грн.

Разом з тим, зазначає прокурор, суд першої інстанції неправильно призначив обвинуваченому покарання у виді 300 мінімальних заробітних плат, що становить 21 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить частково скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.10.2016 року та ухвалити новий, яким стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 кошти в розмірі 5 191,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Просить залишити без розгляду цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди. В іншій частині просить вирок залишити без змін.

Указує, що вирок суду в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 є незаконним, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону щодо встановлення неналежного цивільного відповідача в даному кримінальному провадженні.

Зазначає, що згідно з полісом № АІ/0101074 автомобіль «Тойота Ауріс», н. з. НОМЕР_1 , являється забезпеченим транспортним засобом, й ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн., а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 100 000 грн.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно відхилено подане 19.10.2016 року стороною захисту заперечення на позовну заяву потерпілого із зазначенням про наявність співвідповідача по даній справі - страхової компанії ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

З урахуванням положень ст. 62 КПК України, ст. ст. 9, 12, 22, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», апелянт вважає за доцільне стягнути із ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 кошти в розмірі 5 191,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, вказує, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди не можуть підлягати задоволенню, у зв`язку із невідповідністю вимогам ч. 5 ст. 119, ч. 1 ст. 121 ЦПК України, а також п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки потерпілим не сплачувався судовий збір за подання позову про відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить змінити вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.10.2016 року в частині часткового задоволення його цивільного позову. Просить задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на його користь завдану матеріальну шкоду в сумі 9 163,55 гри. солідарно. Також просить стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 завдану моральну шкоду в розмірі 168,75 мінімальних заробітних плат, що на період часу з 01.05.2016 року по 31.11.2016 року становить 244 687,50 грн. солідарно.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що вирок суду в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілого ухвалений місцевим судом з порушенням чинного законодавства.

Вказує, що висновок суду про те, що особою, яка повинна відшкодувати шкоду є обвинувачений ОСОБА_7 , не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, оскільки для правомірного користування транспортним засобом водій повинен мати реєстраційний документ на транспортний засіб і посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Тобто законодавцем на власника джерела підвищеної небезпеки покладено безумовний обов`язок постійного контролю за використанням такого джерела підвищеної небезпеки.

Надання ОСОБА_12 можливості користуватися належним їй транспортним засобом сину ОСОБА_7 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди вже протягом 8 місяців був позбавлений права керування транспортними засобами категорії "В" на підставі постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.01.2015 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є проявом недбалості власника джерела підвищеної небезпеки, наслідком якої стало неправомірне заволодіння транспортним засобом обвинуваченим.

Крім того, внаслідок такої недбалості з боку ОСОБА_12 обвинуваченим було вчинено ДТП та завдано матеріальної і моральної шкоди потерпілому. Тому, наголошує апелянт, ОСОБА_12 по цивільному позову ОСОБА_9 є цивільним співвідповідачем та повинна бути солідарним боржником перед ним за всі завдані збитки.

Також зазначає, що в обґрунтування завданої матеріальної шкоди до матеріалів провадження ним долучені письмові докази на придбання медикаментів, проходження медичних обстежень та оплату послуг хімчистки одягу.

В обґрунтування завданої моральної шкоди до матеріалів провадження потерпілим долучений висновок експертного дослідження за результатом проведення психологічного дослідження від 10.05.2016 року, з якого вбачається, що ситуація дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася близько 09 год. 20 хв. 28 серпня 2015 року по вул. Святотроїцькій біля будинку № 55 в м. Черкаси, для ОСОБА_9 , внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, є психотравмувальною.

ОСОБА_9 спричинені душевні страждання (моральна шкода) в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.08.2015 року. Можливий розмір грошової компенсації за спричинені ОСОБА_9 душевні страждання становить 168,75 мінімальних заробітних плат, розмір якої є рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятому на момент ухвалення судом рішення. Відповідно до наданих суду розрахунків на момент постановлення оскаржуваного вироку розмір моральної шкоди становив 244 687,50 грн, (виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 1 450 грн.).

Тому висновки місцевого суду про те, що заявлена потерпілим сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань і незручностей, й достатнім буде відшкодування моральної шкоди в загальній сумі 20 000 грн., вказує апелянт, не відповідають фактичним обставинам провадження та нормам чинного законодавства, оскільки такими діями суд першої інстанції порушив один з базових принципів цивільного судочинства, а саме принцип змагальності.

Крім того, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції цивільні відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що визначений експертним шляхом розмір завданої йому моральної шкоди не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей. Також не були надані інші докази на підтвердження того, в якому саме розмірі повинна бути оцінена завдана потерпілому моральна шкода. За таких обставин у суду не було можливості та правових підстав зменшувати суму завданої потерпілому моральної шкоди. Крім того, питання про визначення розміру моральної шкоди відноситься до обставин, які потребують спеціальних знань у галузі науки, відповідно віднесені до компетенції експерта.

Також, вказує апелянт, підлягають до стягнення з цивільних відповідачів на його користь витрати на проведення експертного дослідження в сумі 3 972 грн., оскільки, крім того, що звернення до експерта було правом потерпілого (цивільного позивача), в розумінні статей 60, 131 ЦПК України, це також є обов`язок сторони, в даному випадку позивача, який зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У судовому засіданні прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і заперечили проти апеляційної скарги потерпілого, просили її відхилити.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник просили задовольнити апеляцію потерпілого та відхилити апеляційну скаргу обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Аспекти обставин вчинених обвинуваченим діянь, їх доведеності, кваліфікації, визнання особи винуватим в поданих апеляційних скаргах не оскаржуються.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ухвалою Соснівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2016 року внесено виправлення у резолютивну частину вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2016 року та вирішено вважати вірним визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки (а. с. 113). Ця ухвала є чинною і не є предметом апеляційного розгляду в цьому провадженні. Тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Щодо апеляційних вимог обвинуваченого та потерпілого, то вони, власне, зводяться до оскарження вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

До початку судового розгляду копію позовної заяви має бути вручено цивільному відповідачу, який, відповідно до положень ст. 62 КПК України, має права та обов`язки, передбачені згаданим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, а отже має право на захист своїх інтересів і в частині, що стосуються цивільного позову, зокрема і заперечувати проти нього.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідно до ст. 409, 410, 412 КПК України, зокрема, є неповнота судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, не вчинені процесуальні дії для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а також, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, згаданим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Тому, колегія суддів вбачає такими, що заслуговують на увагу, доводи обвинуваченого про те, що цивільна відповідальність власника автомобіля на момент ДТП була застрахована у передбаченому законом порядку, й тому суд першої інстанції був зобов`язаний дослідити цей аспект, надати йому відповідну оцінку й вирішити питання про доцільність залучення страхової компанії ПрАТ «Страхова група «ТАС» до участі у справі.

Враховуючи це, колегія суддів вбачає доцільним скасувати вирок суду першої інстанції в частині, яка стосується вирішення цивільного позову, призначивши в цій частині новий розгляд в тому ж суді в порядку цивільного судочинства, залишивши в решті вирок суду першої інстанції без змін.

Вказане колегія суддів вбачає доцільним, виходячи з можливості застосування процесуального закону, а саме положень ст. ст. 412, 415 КПК України, за аналогією, якщо така аналогія застосовується в інтересах особи, яка притягується до відповідальності. У цьому випадку це вбачається саме на користь обвинуваченого, на якого суд першої інстанції поклав необхідність відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, не перевіривши належним чином аспекти цивільної відповідальності інших відповідачів.

Колегія суддів не вбачає можливим у цьому випадку самостійно вирішити питання щодо цивільного позову в суді апеляційної інстанції шляхом ухвалення нового рішення в частині цивільного позову, оскільки незалежно від змісту такого рішення залучена на стадії апеляційного розгляду страхова компанія буде у становищі, коли вона не мала гарантованої законом змоги відстояти свою позицію на всіх передбачених законом інстанційних рівнях здійснення правосуддя (перша інстанції, апеляційна інстанція, касаційна інстанція), тому це призведе до звуження її прав.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та ОСОБА_12 про відшкодування шкоди й призначити новий розгляд указаного цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В частині вирішення питання щодо цивільного позову ухвала оскарженню не підлягає.

В іншій частині ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :