АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1219/16-к Номер провадження 11-кп/786/246/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 9 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Обільне Мелітопольського району Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1 , (зареєстрованого АДРЕСА_2 ), громадянина України, не працюючого, судимого 5.10.2016 року Машівським р/с за ч.1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт,-

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання визначеного вироком Машівського районного суду Полтавської області від 5.10.2016 року більш суворим за даним вироком та остаточно визначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням відповідних обов`язків згідно ст. 76 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що на початку липня 2016 року, на окраїні смт.Машівка Машівського району в лісопосадці, неподалік смітєзвалища знайшов дикоростучі рослини коноплі, які зірвав у кількості 4 штук та приніс до свого домогосподарства в АДРЕСА_1 , з метою подальшого вживання шляхом куріння та зберігав їх там без мети збуту.

16.09.2016 року під час обшуку місця проживання ОСОБА_9 в приміщенні гаражу, було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабіс, масою сухого залишку 55,548 г. згідно висновку експерта № 1696 від 28.09.2016 року.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення остаточного покарання, в зв`язку із неправильним застосуванням ЗУ про кримінальну відповідальність, виключивши рішення суду про призначення обвинуваченому покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України та вирок Машівського районного суду від 5.10.2016 р., згідно якого ОСОБА_8 призначено покарання у виді 120 год. громадських робіт, виконувати самостійно. При цьому вказує, що після визначення покарання за сукупністю злочинів та застосувавши до обвинуваченого ст. 75 КК України, місцевий суд своїм рішенням фактично змінив попередній вирок за яким ОСОБА_10 повинен був відбувати реальне покарання.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

Обвинувачений ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не з`явився будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд без обвинуваченого ОСОБА_8 .

Колегія суддів, заслухавши прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст. 309 КК України і також ніким не оспорюються.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене обвинуваченому основне покарання, яке обране з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосуванням закону, який не підлягав застосуванню при призначенні покарання.
Так, виходячи зі змісту абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами) в разі, коли особа засуджується до покарання, що належить відбувати реально, а за іншим вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
У порушення зазначених вимог закону після визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів та застосувавши ст. 75 КК України, суд першої інстанції своїм рішенням про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання в місцях обмеження волі з випробуванням, фактично змінив судове рішення за попереднім вироком суду, відповідно до якого засуджений ОСОБА_8 мав відбувати покарання у виді громадських робіт реально, тоді, як відповідно до вимог ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, дійшовши висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення на підставі ст. 75 КК України, у порушення вимог кримінального закону, місцевий суд призначив йому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, звільнивши від відбування реального покарання, визначеного вироком Машівського районного суду Полтавської області від 05.10.2016 у виді громадських робіт. За таких обставин вирок Машівського районного суду Полтавської області від 05.10.2016 має виконуватись самостійно, оскільки на момент винесення оскаржуваного вироку покарання засудженим у виді громадських робіт відбуто не було.
За таких обставин, вирок суду підлягає зміні в частині призначення ОСОБА_8 остаточно покарання з виключенням вказівки про призначення останньому покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Машівського районного суду Полтавської області від 9 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначення остаточно покарання, виключивши рішення суду про призначення ОСОБА_8 покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді обмеження волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік згідно до ст. 75 КК України.

Вирок Машівського районного суду Полтавської області від 5.10.2016 року, згідно якого ОСОБА_8 призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт, яке належить відбувати реально, виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11