Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2017 року в кримінальному провадженні №0000138 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелений Дуб, Здолбунівського району Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358 (закон , який діяв на час вчинення злочину), ч.4 ст.358 КК України,
з участю прокурора Бернадської- ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000138 з додатками по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів , передбачених ч.3 ст.358 (закон , який діяв на час вчинення злочину), ч.4 ст.358 КК України , повернуто прокурору Рівненської області.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції покликався на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. Так , на думку суду, в порушення вимог ст.291 КПК України обвинувальний
_________________________________________________________________________
Справа № 11кп/787/281/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_9 Категорія : пов. обв. акту Доповідач : ОСОБА_1 акт не містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення по першому епізоду.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вважає ухвалу суду незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі , фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що обвинувальний акт складено у відповідності до ст.291 КПК України. На думку апелянта , в обвинувальному акту зазначенно як формулювання обвинувачення з викладом фактичних обставин кримінальних правопорушень, так і правова кваліфікація правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність. Крім того вважає передчасним вказівку суду на недотримання презумпції невинуватості, оскільки особа може бути винуватою лише обвинувальним вивроком. На думку прокурора, не зазначення редакції закону, за яким обвинувачується особа, жодним чином не погіршує становище обвинуваченого, а трактування суду в частині неможливості захисника забезпечити права на захист та роз`яснення суду суті обвинувачення обвинуваченому є безпідставним. Просить ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2017 року скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_10 на підтримання апеляційної скарги , думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просять ухвалу суду залишити без зміни , а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не належить до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Зі змісту цієї норами закону чітко слідує, що єдиною передбаченою законом підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність цього акту вимогам цього кодексу.
При цьому слід звернути увагу, що закон не передбачає у якості підстави для повернення обвинувального акту прокурору факт невідповідності вимогам закону будь-яких додатків до цього акту чи інших суміжних документів (реєстру, цивільного позову, розписок, доданих матеріалів кримінального провадження тощо).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Відповідно до ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.
Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в собі не тільки покликання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне фомулювання у тому числі об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного злочину.
Так , згідно висновків Верховного Суду України, що містяться в постанові від 22 травня 2014 року « … на стадії визначення тієї норми закону, яка встановлює вид і міру юридичної відповідальності, відбувається вибір такої норми, з`ясовується її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення посягання, встановлюється її дія у часі , просторі та щодо певного кола осіб.
Всупереч вищенаведеному , при визначенні норми КК України, за вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, не зазначено в редакції якого закону.
Так згідно обвинувального акту, по першому епізоду ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в період з липня 2010 року по вересень 2012 року на підтвердження займаної посади, надав диплом та додаток до диплома, які фактично вказаним навчальним закладом не видавалися.
За обвинувальним актом правова кваліфікація ч.3 ст.358 КК України, використання завідомо підробленого документа.
Разом з тим, Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення « №3207 VI від 7 квітня 2011 року, що набрав законної сили 1 липня 2011 року, статтю 358 КК України викладено у новій редакції, згідно з якою вказану норму доповнено ч.2, якою законодавець визначив відповідальність за вказану в цій частині правової норми диспозицію. Відповідно, попередню нумерацію частин вказаної статті було змінено з другої на третю, а з третьої на четверту.
Таким чином , в період з 2010 по 2012 рік діяли дві редакції ст.358 КК України, при чому до 01.07.2011 року ч.3 ст.358 КК України передбачала відповідальність за використання завідомо підробленого документа, після 01.07.2011 року ч.3 ст.358 КК України передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.
Частиною 2 ст.4 КК України встановлено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у контексті пп.а п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню « обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.
В рішенні Європейського суду з прав людини «Маттоціа проти Італії « від 25 липня 2000 року суд комплексно проаналізував справедливість судового розгляду та нагадав, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь « детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
В порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність та висновку Верховного Суду України , сторона обвинувачення в обвинувальному акті під час визначення норми закону, яка встановлює вид і міру відповідальності по першому епізоду обвинувачення не з`ясувала зміст правової нороми, її чинність, не конкретизувала редакцію норми , яка інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 та не зазначила про це у своєму процесуальному рішенні, чим позбавила суд в подальшому виконати обов`язок щодо роз`яснення суті обвинувачення , передбачений ч.1 ст.348 КПК України та порушила право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист.
За таких обставин , колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України в частині не зазначення правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставним покликання суду першої інстанції на невідповідність обвинувального акта не зазначення в формулюванні обвинувачення мотиву вчинення ОСОБА_6 злочинів, оскільки для суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.ч.1-4 ст.358 КК України, обов`язковим елементом є лише мета вчинення злочину.
Як вбачається з резолютивної частини ухвали суду від 18 травня 2017 року, обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 повернуто прокурору Рівненської області.
Поряд з тим, обвинувальний акт був складений першим заступником керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_11 ..
За таких обставин, обвинувальний акт безпідставно повернуто неналежному прокурору, у зв`язку з чим, в резолютивній частині слова « повернуто прокурору Рівненської області « необхідно замінити на « повернути першому заступнику керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_11 ».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2017 року, якою обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні №0000138 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358 (закон , який діяв на час вчинення злочину), ч.4 ст.358 КК України, повернуто прокурору Рівненської області , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , без задоволення.
В резолютивній частині ухвали суду від 18 травня 2017 року слова « повернути прокурору Рівненської області» замінити на « повернути першому заступнику керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_11 ..
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3