Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/586/17
провадження № 1-кп/368/59/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.07.2017 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000459 від 02.07.2016 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уляники Кагарлицького району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середньо - спеціальна, одруженого, працюючого на посаді будівельника у Фермерському господарстві «Аллазаров», раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- сторони обвинувачення - прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_4
- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
та потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 01.07.2016 року, в сутінкову пору доби, близько 22 години 10 хвилин, за погодних умов - без опадів, на проїзній частині вулиці Героїв Дніпра, поблизу будинку № 57, що на території села Балико-Щучинка Кагарлицького району Київської області, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET NIVA 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю не більше 60 км/год., в напрямку центру вказаного села від м. Ржищів, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. та введених в дію з 01.01.2002 р.: 1.5 ПДР України, відповідно до якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»; 2.3 б) ПДР України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; не був уважний за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, проявивши злочинну недбалість до дорожньої обстановки, допустивши неуважність та безтурботність, поставив під загрозу здоров`я громадянина, порушуючи вимоги пункту 12.3 ПДР України, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», об`єктивно спроможний виявити небезпеку для руху, яку становив йому пішохід ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину зліва на право, відносно напрямку руху транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, на що мав технічну можливість, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода передньою частиною автомобіля марки «CHEVROLET NIVA 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Він же, 01.07.2016 року, в сутінкову пору доби, близько 22 години 10 хвилин, за погодних умов - без опадів, на проїзній частині вулиці Героїв Дніпра, поблизу будинку № 57, що на території села Балико-Щучинка Кагарлицького району Київської області, керував власним технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET NIVA 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку центру вказаного села від м. Ржищів, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого останній, згідно висновку експерта № 49 від 01.09.2016 р., судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, у вигляді: крововилив під тверду та м`яку мозкову оболонки півкуль головного мозку та мозочка; крововилив в шлуночки та речовину головного мозку; перелом кісток таза; перелом 3-7 ребер справа, розрив м`яково-зв`язкового апарату правого плечового суглобу; розрив брижі тонкого та товстого кишківника; рани - хвостової частини правої брови, передпліччя, правої здухвинної ділянки; садна - лобної ділянки справа з зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, правого стегна, правої бокової та передньої поверхні живота, правої бокової поверхні грудної клітки, правого плеча, правої гомілки, тильної поверхні правої стопи; синці - правої щічної ділянки, скроневої ділянки зліва, внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу з частковим переходом на верхню третину правого передпліччя та правого плеча, зовнішньої поверхні правої гомілки, внутрішньої поверхні лівого та правого колінних суглобів; - крововиливи в м`які покриви лобної ділянки справа з переходом на праву тім`яну зі сторони їх внутрішньої поверхні.
Після наїзду транспортним засобом на пішохода водій ОСОБА_3 , свідомо розуміючи, що він допустив дорожньо-транспортну пригоду, та що пішохід міг отримати тілесні ушкодження і перебувати в небезпечному для життя стані, здійснив розворот автомобіля марки «CHEVROLET NIVA 212300», проїхавши місце пригоди, продовжив рух в напрямку м. Ржищів та залишив місце пригоди, чим завідомо залишив без допомоги пішохода ОСОБА_6 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану.
Внаслідок чого в подальшому з місця дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , який отримав вище зазначені тілесні ушкодження, був госпіталізований каретою екстреної медичної допомоги до реанімаційного відділення Кагарлицької ЦРЛ о 23 годині та о 23 годині 55 хвилин у нього констатована смерть.
Висновком експерта № 49 від 01.09.2016 р. встановлено, що смерть пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з ушкодження внутрішніх органів, на що вказують вище зазначені ушкодження та дані медичної документації. Вище зазначені тілесні ушкодження, виникли від контактів з тупими предметами і утворилися за вище вказаних обставин під час дорожньо-транспортної пригоди, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. В момент первинного контакту пішохід ОСОБА_6 був обернений правою поверхнею тіла до автомобіля, що рухався, та знаходився у вертикальному, або близькому до нього, положенні тіла.
Висновком експерта № 25/К від 24.04.2017 р. встановлено, що вище зазначені тілесні ушкодження в пішохода ОСОБА_6 є несумісними з життям і при умові, навіть своєчасного надання йому кваліфікованої медичної допомоги, збереження йому життя було б неймовірним.
Порушення водієм ОСОБА_3 , вимог пунктів 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. та введених в дію з 01.01.2002 р., перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо- транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України визнав та суду пояснив, що він в дійсності керував автомобілем марки «CHEVROLET» моделі «NIVA 212300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який є його власністю. Він допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги. Потім став на проти магазину, щоб знайти людей та викликати швидку, оскільки в нього сів його телефон. Оскільки він побачив, що до ОСОБА_7 вже підійшов односельчанин та викликав швидку, а йому сказав їхати до додому. Він після вчиненого був у шоковому стані. Матеріальну шкоду потерпілому відшкодовано в повному обсязі. Просить його суворо не карати.
Окрім того винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
?показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що на момент ДТП він перебував у відрядженні, так як працює водієм далекобійником. Про обставини ДТП він знає лише зі слів сусідів. Обвинувачений та його сім`я допомагала їм після смерті батька. Претензій до обвинуваченого не має. Йому батька вже не повернути, тому він не хоче втратити ще й друга, як таковим являється обвинувачений, тому просить призначити обвинуваченому таке покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.
Окрім показань потерпілого, винність обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться й письмовими доказами по справі, зокрема:
?згідно картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (т. 2 а.с. 25) вбачається, що до Кагарлицького ВП Обухівського відділу ГУНП в Київській області по телефону запис № 2940 від 01.07.2016 р. надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що напроти магазину ОСОБА_9 невідомий автомобіль білого кольору збив чоловіка та поїхав в сторону м. Ржищів; потерпілий ОСОБА_6 , 1951 року народження;
?протоколом огляду місця події від 01.07.2016 р. (т. 2 а.с. 26-27), який було проведено за участю двох понятих вбачається, що частина автодороги в с. Балико Щучинка Кагарлицького району Київської області по вул.. Героїв Дніпра. Праворуч вул.. Г. Дніпра розташований магазин «Едельвейс». Далі право вул.. Г. Дніпра автодорога має асфальто бетонне покриття, ліворуч домоволодіння по вул.. Г. Дніпра № 57. Автодорога із смугою дорожньої розмітки, від повороту по вул.. Лесі Українки. Під час огляду було виявлені та вилучені гумовий літній тапок та три пластмасові фрагменти декоративних частин автомобіля та поміщено спец пакеті № 2391609;
?схемою місця ДТП (т. 2 а.с. 28), яка сталася 01 липня 2016 року о 22 год. 10 хв. на вул.. Героїв Дніпра в с. Балико Щучинка Кагарлицького району Київської області;
?фото таблицею до протоколу ОМП від 01.07.2016 року (т. 2 а.с. 29-36) по факту ДТП, яка мала місце в с. Балико Щучинка по вул.. Героїв Дніпра Кагарлицького району, внаслідок якої загинув ОСОБА_6 ;
?постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 02.07.2016 р. (т. 2 а.с. 37-38), згідно якого виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події від 01.07.2016 р., який проводився на місці дорожньо транспортної пригоди по вул.. Героїв Дніпра в с. Балико Щучинка Кагарлицького району Київської області, гумовий літній тапок та три пластмасові фрагменти декоративних частин автомобіля визнано речовими доказами та поміщено в спец пакеті № 2391609;
?заявою ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 39), який надав дозвіл працівникам поліції на огляд автомобіля «Шевро лет Нива», власником якого є його син. При цьому не заперечуючи проти того, щоб працівники поліції вилучити даний транспортний засіб на майданчик тимчасово утримання;
?протоколом огляду місця події від 02.07.2016 року (т. 2 а.с. 40-41) та фото таблицею до нього (т. 2 а.с. 42-47), згідно якого було оглянуто транспортний засіб марки «CHEVROLET NIVA 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 та проведено опис його ушкоджень та був вилучений і поміщений на майданчик тимчасового утримання Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області;
?постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 02.07.2016 р. (т. 2 а.с. 48-49), згідно якого транспортний засіб марки «CHEVROLET» моделі «NIVA 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та залишено на зберігання на майданчику тимчасового утримання Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області;
?довідкою № 3238 (т. 2 а.с. 59) про те, що ОСОБА_6 , 1951 року народження, 01.07.2016 року о 23 год. 00 хв. був госпіталізований у ВАЗЛІТ з діагнозом полі травма, агональний стан, алкогольне сп`яніння та було констатовано смерть 01.07.2016 р. о 23 год. 55 хв.;
?протоколом огляду трупа від 02.07.2016 р.(т. 2 а.с. 60-62) та ілюстративною таблицею до протоколу огляду трупа (т. 2 а.с. 63-64), згідно якого було проведено огляд трупа гр.. ОСОБА_6 , 1956 року народження, в якого було виявлено тілесні ушкодження отримані ним під час ДТП;
?лікарським свідоцтвом про смерть № 49 від 02.07.2016 р. (т. 2 а.с. 65), з якого вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті якого поєднана травма голови, тулуба та кінцівок з ушкодженнями внутрішніх органів;
?висновком експерта № 49 від 01.09.2016 р. (т. 2 а.с. 69-74), згідно якого смерть гр. ОСОБА_6 1956 р.н. настала внаслідок поєднаної травми голови,тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів на що вказують нижче перераховані тілесні ушкодження та дані наданої меддокументації. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 ,1956 р.н., виявлено ушкодження: крововиливи під тверду та м`яку мозкову оболонки півкуль головного мозку та мозочка; крововилив в шлуночки та речовину головного мозку; перелом кісток таза; перелом 3-7 ребер справа; розрив м`язово-зв`язкового апарату правого плечового суглобу; розрив брижі тонкого та товстого кишківника; рани - хвостової частини правої брови, умовної межі внутрішньої та задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, правої здухвинної ділянки; садна - лобної ділянки справа з переходом на спинку носа та його кінчик, скроневої ділянки зліва, зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу,правого стегна,правої бокової та передньої поверхні живота,правої бокової поверхні грудної клітки, правого плеча, правої гомілки, тильної поверхні правої стопи; синці - правої щічної ділянки, скроневої ділянки зліва, внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу з частковим переходом на верхню третину правого передпліччя та правого плеча, зовнішньої поверхні нижньої третини правого стегна, зовнішньої поверхні середньої третини правої гомілки, внутрішньої поверхні лівого та правого колінних суглобів; крововиливи в м`які покриви лобної ділянки справа з переходом на праву тім`яну зі сторони їх внутрішньої поверхні. Вище перераховані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого(их) предмета(ів), по часу виникнення можуть відповідати обставинам вказаним в постанові. Наявні тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_6 , 1956 р.н. виявлено етиловий спирт в концентрації 3,28%. Метилового спирту, а також пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Виявлена концентрація етилового спирту в крові, за життя, може відповідати сильному алкогольному сп`янінню. Найбільш ймовірно, що в момент первинного контакту потерпілий був обернений правою поверхнею тіла до автомобіля, що рухався, та знаходився у вертикальному, або близькому до нього, положенні тіла;
?висновком експерта № 1958 від 15.07.2016 р. (т. 2 а.с. 75), згідно якого в крові трупа ОСОБА_6 , 1956 р.н., виявлено етиловий спирт в концентрації - 3,28%о. Метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені;
?постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 02.07.2016 р. (т. 2 а.с. 79-80), згідно якого медичну картку стаціонарного хворого № 3238 від 01.07.2016 року ОСОБА_6 визнано в якості речового доказу;
?висновком експерта № 25-к від 24.04.2017 р. (т. 2 а.с. 84-92), згідно якого на підставі вивчених матеріалів кримінального провадження № 0000459, даних медичної карти стаціонарного хворого № 3298 на ім`я гр. ОСОБА_6 , 1956 р.н., даних судово-медичної експертизи його трупа та даних судово-гістологічного дослідження секційного матеріалу судово-медична експертна комісія приходить до підсумків: під час госпіталізації гр. ОСОБА_6 до Кагарлицької ЦРЛ 01.07.2016 року о 23:00 год. у нього було діагностовано: політравма (ЗЧМТ, забій головного мозку, закрита травма грудної клітки, черевної порожнини. Перелом кісток тазу). Агональний стан. ІНФОРМАЦІЯ_4 о 23:55 год. констатована смерть. Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 були виявлені такі ушкодження: закрита черепно-мозкова травма (крововилив в м`які тканини голови справа в лобній та тім`яній ділянках 14x8 см., крововиливи під оболонки та в шлуночки головного мозку та речовину головного мозку). Переломи тазових кісток (клубової, лобкової, сідничної), розрив брижі тонкого кишковика з переходом на брижу товстого довжиною 20 см. з кровотечею (до 1-го літра крові в черевній порожнині). Переломи 3, 4, 5, 6, 7 ребер справа, розрив м`язового зв`язувального апарату правого плечового суглобу, рани в ділянці правої брови, правого передпліччя та правої здухвинної ділянки, садна обличчя, кінцівок та тулуба, синці обличчя та кінцівок. Всі вищезазначені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_6 виникли від контактів з тупими предметами і могли утворитись при обставинах, викладених у постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто під час дорожньо-транспортної пригоди. Смерть гр. ОСОБА_6 настала внаслідок поєднаної травми (закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки в шлуночки і речовини головного мозку), травми грудної клітки з переломами 3, 4, 5, 6, 7 ребер праворуч, закритої травми живота з розривом брижі кишковика і крововиливом в черевну порожнину (до 1-го літра крові), переломами кісок тазу праворуч Описані ушкодження у пішохода ОСОБА_6 слід вважати несумісними з життям і при умові, навіть своєчасного надання йому кваліфікованої медичної допомоги, збереження йому життя було б малоймовірним;
?свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т. 2 а.с. 101) підтверджується що власником автомобіля марки «CHEVROLET» моделі «NIVA 212300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 ;
?висновком щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркологічного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 02.07.2016 року (т. 2 а.с. 117) встановлено, що ознак сп`яніння у ОСОБА_3 не виявлено;
?результатом аналізу № 96 віл 02.07.2016 року (т. 2 а.с. 118) вбачається, що ОСОБА_3 , 1988 року народження, при дослідженні кров на спирт етиловий не знайдено;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2017 року (т. 2 а.с. 123-126) та схемою до протоколу МП від 13.03.2017 року (т. 2 а.с. 127), що фіксувалося на відео, який було проведено з участю ОСОБА_3 та у присутності двох понятих, згідно якого було складено обставини та механізм ДТП, що сталася 01.07.2016 р.;
?постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 14.03.2017 р. (т. 2 а.с. 150-151), згідно якого відеозапис слідчого експерименту від 13.03.2017 р. - в трьох частинах файлах: - «СЕ ч.1»; «СЕ ч.2»; - «СЕ ч.3»; відтворення обставин ДТП, які відображають обставини механізму розвитку пригоди в небезпечній фазі, на компакт-диску для лазерних систем зчитування «DVD-R», визнано в якості речового доказу;
?висновком експерта № 19/8-02/1050 від 25.08.2016 року (т. 2 а.с. 157-161) було встановлено, що на момент експертного огляду рульове керування автомобіля марки «CHEVROLET» моделі «NIVA 212300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуває в працездатному стані, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед дорожньо-транспортною подією, не виявлено. На момент експертного огляду система робочого гальма автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», номерний знак НОМЕР_1 , перебуває в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. На момент експертного огляду елементи підвіски автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», номерний знак НОМЕР_1 , перебувають в працездатному стані. Несправностей підвіски, що могли б викликати зміну його курсової стійки автомобіля перед подією, не виявлено;
?висновком експерта № 19/8-02/1465 від 28.12.2016 року (т. 2 а.с. 166-168) було встановлено, що при наїзді на пішохода автомобіль марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», номерний знак НОМЕР_1 , контактував передньою частиною (номерний в центральній частині, передній бампер, капот та лобове скло в центральній частині). Встановити розташування місця наїзду, тим більше розташування місця наїзду відносно елементів дороги та утвореної слідової інформації не надається можливим, через відсутність необхідного для цього комплексу слідової інформації;
?висновком експерта № 544ат від 10.04.2017 року (т. 2 а.с. 174-177) було встановлено, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації швидкість руху обрана водієм автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. За даних дорожніх обставин водій автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_6 шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху водію. Розрахунки, що до наявності у водія технічної можливості запобігти наїзду на пішохода шляхом безпечного об`їзду не проводилися по причинам вказаним у дослідницькій частині. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).
Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у
передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними
та допустимими.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення
Згідно вимог чинного кримінального законодавства, кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України характеризується трьома ознаками а) діянням; б) наслідками; в) причинним зв`язком між діянням і наслідками. Діяння (дія чи бездіяльність) полягає в порушенні правил безпеки руху й експлуатації транспорту, а саме: Правил дорожнього руху України, введених в дію з 01.01.2002 р., затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р.
Що стосується ст. 135 КК України, то суд зазначає наступне. Суспільна небезпека цього злочину полягає у нехтуванні моральними і правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані. Об`єктом злочину є життя і здоров`я особи. Потерпілим від цього злочину є особа, яка характеризується сукупністю двох ознак. Так, вона: а) перебуває в небезпечному для життя стані; б) позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану. Небезпечний для життя стан може означати, коли була збита автомобілем, залишилась на проїзній частині дороги. Причини, через які особа потрапила в небезпечний для життя стан (її власна необережна чи умисна поведінка або причини об`єктивного характеру), не мають значення для кваліфікації злочину. З об`єктивної сторони злочин полягає у суспільне небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги вказаної особи. Залишення без допомоги передбачає невжиття особою заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого. Злочин вважається закінченим з моменту ухилення від надання допомоги особі, що перебуває в небезпечному для життя стані, незалежно від того, наскільки ефективною могла бути така допомога. Суб`єкт злочину спеціальний. Ним можуть бути лише дві категорії осіб, а саме ті, які: 1) первісно зобов`язані були піклуватися про потерпілого і мали можливість надати йому допомогу; 2) самі поставили потерпілого в небезпечний для життя стан. Правовий обов`язок піклуватися про осіб, які знаходяться в небезпечному для життя стані, може бути обумовлений законом чи іншим нормативним актом, а також цивільно-правовим договором. Наїзд на пішохода і зник з місця події, залишивши потерпілого на проїзній частині дороги, він має нести відповідальність за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 135 і 286. З суб`єктивної сторони злочин характеризується прямим умислом: винний усвідомлює суспільне небезпечний характер своєї бездіяльності, а саме те, що він залишає без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, те, що він зобов`язаний піклуватися про особу і має реальну можливість надати їй допомогу, або що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і бажає чинити саме так.
Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135 КК України та ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: невиконання п. п. 1.5, 2.3б) та 12.3 Правил дорожнього руху України та зашив місце пригоди, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , визнав.
Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_3 у порушенні вимог п. п. 1.5, 2.3б) та 12.3 Правил дорожнього руху та залишення місце ДТП при керуванні автомобілем марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків спричинення смерті потерпілого ОСОБА_6 доведена в повному обсязі письмовими доказами, в т.ч. висновками експертиз.
За таких підстав, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності.
Суд вважає вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та ч. 2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом та завідомо залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для житті стані, тобто залишення в небезпеці, що спричинило смерть потерпілому, доведеною.
Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 17 лютого 2006 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Уляники Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.
Згідно характеристики, виданою директором Фермерського господарства «Аллазаров» вбачається, що ОСОБА_3 є замісник директора, за фахом будівельник. ОСОБА_3 працює 2017 року, за короткий час набув досвід аналітичної роботи з питань праці і трудових відносин, володіє умінням грамотно, аргументовано і коротко викладати і оформляти документи. Працює творчо, вміє бачити і зосереджуватися на головному. Звертає увагу на поліпшення методів роботи. Конкретно займається питаннями реалізації цільової комплексної програми підвищення ефективності використання трудових ресурсів на підприємстві, запровадження передових форм організації праці. Систематично працює над підвищенням свого теоретичного рівня юридичних економічних знань в управлінні підприємством. Самокритичний, визнає власні упущення. Бере активну участь у громадському житті управління господарства. Користується авторитетом серед колег по роботі, скромний в побуті, сім`ї. Поряд з цим ОСОБА_3 необхідно проявляти більше оперативності у виконанні доручень директора господарства. ОСОБА_3 відповідає посаді, яку займає.
Згідно вимоги про судимість № 24/50-0459кп від 13.01.2017 станом на 16.01.2017 року ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше не судимий.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 322 обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 124 обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Балико Щучинської сільської ради Кагарлицького району Київської області 04 червня 2011 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_11 .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 21 квітня 2017 року на ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_13 .

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.
Так, санкція ч. 1 ст. 135 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк та ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 12 КК України злочини, вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 р.), при призначенні покарання за ст.286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 25.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить суд відносить щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , фактичних обставин справи, думку потерпілого про призначення обвинуваченому не суворої міри покарання, тобто без реального його відбуття, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що є раніше не судимим, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, він усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки та добровільно відшкодовано збитки, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 135 КК України та ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст.. 70 КК України, та вважає, що призначене покарання є достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суд погоджується з пропозиціями прокурора, потерпілого та обвинуваченого, висловлених у судових дебатах, та вважає можливим при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 застосувати до нього ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання»№ 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Суду не надано посвідчення водія, що видане ОСОБА_3 , однак в судовому засіданні обвинувачений не заперечував, що право керування транспортними засобами має, тому суд на підставі ч. 1 ст. 55 КК України, ч. 2 ст. 286 КК України застосовує додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що узгоджується з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року

Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , процесуальні витрати на користь держави вартість трьох інженерно транспортних експертиз за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» в сумі 879,60 грн., за експертною спеціальністю «Транспортно - трасологічні дослідження» в сумі 879,60 грн., за експертною спеціальністю «Дослідження обставин дорожньо транспортних пригод» в сумі 1319,40 грн., а всього в сумі 3 078 грн. 60 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: (т. 2 а.с. 37-38) гумовий літній тапок та три пластмасові фрагменти декоративних частин автомобіля, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області знищити; (т. 2 а.с. 48-49) - автомобіль марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_3 ; (т. 2 а.с. 79-80) - медичну картку стаціонарного хворого № 3238 від 01.07.2016 року ОСОБА_6 , яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - повернути до Комунального закладу Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня»; (т. 2 а.с. 150-151) - компакт-диск для лазерних систем зчитування «DVD-R», який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на три роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , процесуальні витрати на користь держави вартість трьох інженерно транспортних експертиз за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» в сумі 879,60 грн., за експертною спеціальністю «Транспортно - трасологічні дослідження» в сумі 879,60 грн., за експертною спеціальністю «Дослідження обставин дорожньо транспортних пригод» в сумі 1319,40 грн., а всього 3 078 (три тисячі сімдесят вісім) грн. 60 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: (т. 2 а.с. 37-38) гумовий літній тапок та три пластмасові фрагменти декоративних частин автомобіля, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області знищити; (т. 2 а.с. 48-49) - автомобіль марки «Chevrolet», модель «Niva 212300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_3 ; (т. 2 а.с. 79-80) - медичну картку стаціонарного хворого № 3238 від 01.07.2016 року ОСОБА_6 , яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - повернути до Комунального закладу Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня»; (т. 2 а.с. 150-151) - компакт-диск для лазерних систем зчитування «DVD-R», який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1