АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/279/17 Справа № 215/4682/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанціїна вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Уджар Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, який має на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.125 КК України до 1 року обмеження волі.На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3319 грн. 15 коп. на відшкодування майнової шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, а всього 103319 грн. 15коп. Стягнуто з ОСОБА_7 782,40 грн. на користь держави витрати на залучення експерта.

Вирішено питання речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження, просить вирок суду від 22.12.2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення і суворіше покарання відносно ОСОБА_7 . Ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України і призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі; за ч.2 ст.125 КК України призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 10 років позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

30 січня 2013 р., в період часу з 17-30 до 22-00 години, ОСОБА_7 , його співмешканка ОСОБА_10 , її брат ОСОБА_11 і його співмешканка ОСОБА_12 розпивали спиртні напої в кухні житлового будинку АДРЕСА_3 , в якому проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..

Того ж дня, близько 22-00 години, в ході розпиття спиртних напоїв вказаними особами, ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_10 піти в лісопосадку і напиляти дров, на що остання погодилася. У цей час ОСОБА_7 сказав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що він також піде з ними за дровами, на що ОСОБА_10 сказала ОСОБА_7 , що з ними він не піде через стан свого сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 став наполягати на тому, що він піде з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за дровами, але ОСОБА_10 знову сказала, що з ними він не піде і попросила ОСОБА_7 піти з домоволодіння, внаслідок чого між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 схопив ОСОБА_10 рукою за зап`ясток правої руки.

ОСОБА_10 вивільнила свою праву руку з руки ОСОБА_7 і штовхнула його обома руками в груди, від чого останній впав на підлогу, а ОСОБА_10 розвернулася у бік виходу з кухні. Після цього ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , підвівшись, взяв в кухні за дві ніжки дерев`яну табуретку і, знаходячись позаду ОСОБА_10 , умисно наніс останній вказаною табуреткою один удар в праву тім`яну частину голови, від чого ОСОБА_10 впала на підлогу та втратила свідомість.

В результаті вказаних умисних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 тілесне ушкодження, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Того ж дня, приблизно о 22.00 годині в кухні житлового будинку АДРЕСА_3 ., будучи обуреним вказаними діями ОСОБА_7 , підійшов до останнього і штовхнув його обома руками в груди, зробивши при цьому ОСОБА_7 зауваження щодо його неправомірних дій. Від поштовху Польшина СЛ. ОСОБА_7 обперся на стіну, після чого ОСОБА_7 одразу ж вийняв зі свого одягу кухонний ніж, що носив при собі та діючи умисно, наніс останньому вказаним ножем один удар у ліву половину передньої поверхні грудної клітини, від чого ОСОБА_11 впав на підлогу кухні.

У результаті цього удару ОСОБА_7 настала смерть ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, його захисника, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК в названому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність

висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та необхідністю перекваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 вчинив не вбивство, а заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є хибними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, обгрунтовуючи перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, суд послався на те, що не доведено умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерплого. До такого висновку, згідно вироку, суд прийшов виходячи з того, що обвинувачений наніс лише один удару в область грудної клітки. При цьому, ОСОБА_7 не маючи будь-яких перешкод для продовження нанесення ударів ножем потерпілому, відразу ж припинив свої дії, хоча мав реальну можливість для їх продовження. Також на обґрунтування свого рішення щодо недоведеності умислу на позбавлення життя потерпілого суд зазначив про наявність у ОСОБА_7 умислу саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень на грунті особистих неприязних стосунків.

При цьому, як вбачається зі змісту вироку, пославшись на встановлені обставини справи, характер взаємин між обвинуваченим та потерпілим, які передували злочину, інтенсивність та послідовність дій, характер, локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого після заподіяння тілесного ушкодження - суд першої інстанції допустив помилку щодо кваліфікації злочинних дій обвинуваченого, оскільки висновки суду з цій частині суперечать встановленим судом фактичним обставинам.

Колегія суддів вважає хибними висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України, як умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, - карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

На підставі ч.3 ст.24 КК України, непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Із суб єктивної сторони дії обвинуваченого ОСОБА_7 виражаються у формі вини з непрямим умислом. Ознаки, які характеризують психічне ставлення ОСОБА_7 до вчиненого ним діяння і його наслідків: 1) усвідомлення суспільної небезпеки свого діяння; 2) передбачення його суспільно небезпечних наслідків; 3) свідоме припущення настання наслідків. Перші дві ознаки характеризують процеси, які відбуваються у психіці суб`єкта і тому складають інтелектуальний момент умислу. Третя ознака характеризує вольову сферу особи й утворює вольовий момент умислу. Основна сутність непрямого умислу в його вольовій ознаці. Особливість такої ознаки полягає у відсутності бажання настання суспільно-небезпечного наслідку. Обвинувачений ОСОБА_7 , не спрямовуючи свою волю на досягнення наслідку, все ж таки свідомо допускав його настання, а саме - смерті потерпілого.

На думку колегії суддів, сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів - показання обвинуваченого та свідків про те, що між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_11 склалися неприязні стосунки з приводу агресивної поведінки обвинуваченого, підтверджують висновки суду щодо наявності між обвинуваченим та потерпілим конфліктної ситуації, яка передувала позбавленню життя ОСОБА_11 .

Все це у своїй сукупності дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , наносячи удар ножем у життєво важливий орган ліву частину грудної клітини мав намір позбавити ОСОБА_11 життя. Доводи ОСОБА_7 про те, що вбивство ОСОБА_11 сталося випадково, колегія суддів до уваги не бере через те, що удар ним наносився у життєво важливий орган, на що вказав і сам обвинувачений у суді апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів виходить не тільки з наслідків, які настали від злочинних дій ОСОБА_7 - смерті ОСОБА_11 , а й з інших обставин.

Вирішуючи питання про спрямованість умислу ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи засіб, за допомогою якого було нанесено смертельне ножове поранення потерпілому, цілеспрямованість його дій - удар ножем в життєво важливий орган, поведінку обвинуваченого і потерпілого, яка передувала кримінальному правопорушенню, їх взаємовідносини.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора щодо безпідставного визнання судом обставинами, що пом`якшують покарання винного, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Так, і в суді першої інстанції, і під час апеляційного розгляду, обвинувачений дійсно щиро розкаюється, що від його дій загинула людина. При цьому ОСОБА_7 не намагався нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій. Натомість, він приймав в них участь, чим активно сприяв розкриттю злочину.

В той же час, слушними є доводи апелянта щодо безпідставного застосування судом положень ст.69 КК України при призначенні покарання. Так, правильно встановивши обставини, які пом`якшують покарання, а також характер стосунків між обвинуваченим та потерпілим - суд не дотримався вимог закону щодо умов призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Не обґрунтувавши належним чином, як цього вимагає закон, свого рішення, суд ухвалив рішення про призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України. При цьому, як правильно наголошує апелянт, суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Доводи апелянта в цій частині підлягають задоволенню.

З урахуванням вище наведеного, апеляційна скарга в частині скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (неправильна кваліфікація дій обвинуваченого) та неправильним застосуванням судом Закону Україні про кримінальну відповідальність (безпідставне застосування ст.69 КК України) є обґрунтованими, у зв`язку з чим вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Апеляційним судом встановлено та сукупністю доказів доведено, що близько 22-00 години 30 січня 2013 р., ОСОБА_7 за місцем проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 на грунті неприязних стосунків з ОСОБА_11 , з метою протиправного заподіяння смерті останньому, вийняв зі свого одягу кухонний ніж, що носив при собі та, діючи умисно з непрямим умислом, наніс останньому вказаним ножем один удар у ліву половину передньої поверхні грудної клітини, чим заподіяв смерть ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_7 колегія суддів кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство з непрямим умислом, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України у відповідності до статей 65-67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть людини; дані про особу винного, який позитивно характеризується, раніше не судимий, щиро розкаявся, одружений, має неповнолітню дитину, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває; встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання.

Колегія суддів вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України 10 років позбавлення волі.

Саме такий розмір покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись статтями 404,405,407,409,418,420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора,що приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції- задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі, за ч.2 ст.125 КК України 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 10 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 05.02.2013 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді: