Справа № 456/1566/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/287/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України та призначено йому покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.04.2016 року по 14.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Повернуто ОСОБА_11 та ОСОБА_7 внесену заставу в розмірі 20670 гривень.

Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 03.04.2016 року близько 23 години 50 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в м. Моршин Львівської області, в парку неподалік приміщення «Палацу культури», що по вул.І.Франка,52, з метою задоволення статевої пристрасті природним способом, побачивши потерпілу ОСОБА_9 , що йшла по доріжці, наздогнав її, підбігши ззаду. Коли потерпіла обернулась до нього обличчям, то він, штовхнувши, повалив її на землю, впавши зверху на неї. В подальшому, відмовившись на пропозицію потерпілої забрати її речі, запропонував їй підвестись та йти з ним під руку далі в глибину парку. Коли ОСОБА_7 почув відмову, то спробував поцілувати ОСОБА_9 , від чого вона відхилилась, почала пручатись, щоб вирватись. Тоді, ОСОБА_7 , з метою придушення спротиву потерпілої, прикрив їй рот долонею руки, знову запропонував їй підвестись та йти з ним під руку далі в глибину парку. Коли потерпіла підвелась, почала кричати та спробувала втекти, ОСОБА_7 з вимогою вступити в статеві зносини, наніс їй один удар рукою в обличчя. На ці дії ОСОБА_9 спробувала вирватись і нанесла ОСОБА_7 один удар коліном лівої ноги в пах. Продовжуючи свої злочинні дії, побачивши, що ОСОБА_9 пручається, ОСОБА_7 зловив ОСОБА_9 за волосся голови ззаду, вдарив її один раз лівою стороною голови до стовбура дерева, від чого вона впала, сів на неї зверху, та виражаючись нецензурною лайкою, погрожуючи фізичною розправою, почав дряпати їй обличчя долонями рук, зловив за волосся голови та наніс їй потиличною ділянкою голови до землі декілька ударів, з вимогою вступити з ним в статеві зносини. Спробував поцілувати потерпілу, зняти їй штани, декілька разів вкусив за губи та 1 раз вкусив за ніс. На крик потерпілої, ОСОБА_12 прикрив їй рот долонею лівої руки, а правою рукою спробував зняти штани. В цей час на крик допомоги потерпілої підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які припинили намагання обвинуваченого та затримали його.
На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, просить, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід із застави на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, а заставу грошові кошти у розмірі 20670 гривень повернути ОСОБА_11 , та ОСОБА_7 ..

Прокурор на підтримання своїх апеляційних вимог зазначає, що вказаний вирок є незаконним та винесений з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та вважає, що при прийнятті рішення суд не дотримався вимог ч.2 ст.65 КК України, безпідставно та без застосування ст.69 КК України призначив ОСОБА_7 покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.152 КК України. Крім цього, прокурор зазначає, що судом першої інстанції в резолютивні частині вироку не вказано протягом якого часу необхідно повернути заставодавцям розмір внесеної застави.

При апеляційному розгляді справи прокурор та потерпіла підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги.

Обвинувачений та захисник заперечили вимоги апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілу, захисника та обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочинного діяння відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора, які, на думку суду апеляційної інстанції, правильно кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України.

Колегія суддів вважає, що слід погодитися із доводами прокурора про те, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, не обґрунтовано призначив покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.152 КК України без застосування правил ст.69 КК України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2016 року в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з постановленням в цій частині нового вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України суд апеляційної інстанції, керуючись вимогами ст.ст.50, 65 КК України, враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, позитивно характеризується за місце проживання, думку потерпілої, яка просить призначити покарання відповідно до вимог закону, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.152 КК України.

Водночас відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
В резолютивній частині вироку суд першої інстанції вирішив повернути ОСОБА_11 та ОСОБА_7 внесену заставу в розмірі 20670 гривень. Суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що вирок суд ще не вступив в законну силу, вважає, що запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_7 припиняє свою дію зі вступом вироку в законну силу та внесений розмір застави підлягає поверненню негайно заставодавцям з моменту вступу вироку в законну силу.

А тому суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги прокурора про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу не обґрунтованими, оскільки відносно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу діє запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.374, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та постановити у цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання для ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку апеляційного суду.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до касаційного суду шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий:
Судді: