Справа № 367/1089/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/119/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 06.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
06 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
за участю:
особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2017 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000414 від 19.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Так, 19.02.2017 року проведено огляд місця дорожньо-транспортної події за адресою: Київська область, траса Київ-Ковель 21 км + 900 м., під час якого вилучено взуття потерпілого, посвідчення водія ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Renault Magnum ае430 реєстраційний номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причіп FRUEHAUF реєстраційний номер НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль марки Renault Magnum ае430 2000 року реєстраційний номер НОМЕР_2 , який обладнаний напівпричепом FRUEHAUF реєстраційний номер НОМЕР_3 зі слідами ДТП, який в подальшому було поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, розташований за адресою: смт. Гостомель, вул. Садова 20, Київська область.
До суду надійшло клопотання слідчого про арешт тимчасового вилученого майна, а саме:
- автомобіля марки Renault Magnum ае430 2000 року реєстраційний номер НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником є ОСОБА_6
- напівпричепа FRUEHAUF 1996 року реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником є ОСОБА_6
Обґрунтовуючи клопотання слідчий послався на те, що постановою слідчого від 19.02.2017 року автомобіль марки Renault Magnum ае430 2000 року реєстраційний номер НОМЕР_2 , який обладнаний напівпричепом FRUEHAUF 1996 року реєстраційний номер НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він містить на собі сліди злочину, а саме пошкодження, заподіяні в результаті ДТП.
Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2017 року клопотання слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000414 від 19.02.2017 задоволено.
Накладено арешт на автомобіль марки Renault Magnum ае430 2000 року реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп FRUEHAUF 1996 року реєстраційний номер НОМЕР_3 шляхом позбавлення права на користування, розпорядження та відчудження даного майна.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що майно, яке було вилучено 19.02.2017 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної події та на яке слідчий просив накласти арешт, має важливе доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки може бути використаним при експертних дослідженнях при встановленні пошкоджень, які зазнав автомобіль.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду від 22.02.2017р., якою накладено арешт на майно - скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим що, вантажний автомобіль є єдиним джерелом доходу для сім`ї. У вантажному автомобілі знаходиться вантаж, який необхідно доставити замовнику з урахуванням того, що вантаж втрачає цінність через неналежне зберігання.
Вказує і на те, що судом не взято до уваги, що напівпричіп немає відношення до дорожньо-транспортної пригоди. Контактування кабіни вантажного автомобіля з потерпілим мало місце в районі передньої фари. Відповідно, слідчими при огляді місця ДТП було оглянуто та описано місце контакту кабіни з потерпілим. А тому, не має об`єктивних підстав для арешту вантажного автомобіля на невідомий термін часу. Також, обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді вказує, що копію ухвали від 22.02.2017р. ним отримано 22.02.2017р., а тому просить поновити строк на оскарження.
Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_6 та його захисника, які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, вказуючи на те, що апеляційна скарга була подана своєчасно, однак була помилково направлена на адресу апеляційного суду м. Києва, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає до задоволення, а сама апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з поштового конверта, у якому апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду від 22.02.2017 року про арешт майна надійшла до Апеляційного суду Київської області, вона була подана із пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого п.3 ч.2 ст.395 КПК України.

За змістом ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони. Як пояснив суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження даної ухвали був пропущений внаслідок помили секретаря, яка цю апеляційну скаргу спочатку відправила до Апеляційного суду м. Києва, і лише після встановлення цієї помилки за належністю до Апеляційного суду Київської області. Зазначену причину пропуску строку на подачу апеляційної скарги колегія суддів визнає поважною і вважає за необхідне цей строк поновити.

За змістом ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що автомобіль RENAULT MAGNUM ае 430, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 , 2000 року випуску та напівпричіп FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_5 , 1996 року випуску відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, постановою слідчого від 19.02.2017 року визнані речовими доказами, а тому є об`єктами, на які може накладатись арешт. Із урахуванням обставин вчинення злочину, внесеного до ЄРДР 19.02.2017 року та його кримінально-правової кваліфікації за ч.1 ст. 286 КК України слідчий суддя обґрунтовано визнав те, що автомобіль та напівпричіп мають важливе доказове значення у кримінальному провадженні, можуть бути використані при експертних дослідженнях. За цих обставин слідчий суддя на законних підставах наклав арешт на зазначене вище майно, належним чином мотивувавши свої висновки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту на напівпричіп із урахуванням того, що контакт кабіни автомобіля із потерпілим відбувся у районі передньої правої фари колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки даний напівпричіп визнаний речовим доказом зазначеною вище постановою слідчого, буксирувався за допомогою автомобіля, яким був вчинений наїзд на потерпілого, може бути використаний при проведенні експертних досліджень, існує можливість його пошкодження, втрати чи зникнення у випадку відсутності накладеного на нього арешту. Не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та обставина, що автомобіль є єдиним джерелом сім`ї заявника, оскільки цей автомобіль є знаряддям вчинення злочину, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, і з урахуванням завдань та мети арешту, зазначених у ч.ч.1,2 ст.170 КПК України арешт на цей автомобіль є необхідним. Та обставина, що у напівпричепі перебуває вантаж, не є підставою для визнання незаконною ухвали слідчого судді про накладення арешту як на автомобіль, так і на напівпричіп, оскільки арешт на цей вантаж ухвалою слідчого судді від 22.02.2017 року не накладався, за відповідних обставин він може бути витребуваний ОСОБА_6 у органу, який проводить досудове слідство, в тому числі і із використанням інституту оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого.

Колегія суддів при оцінці законності рішення слідчого судді про накладення арешту на автомобіль та напівпричіп враховує те, що з моменту вчинення злочину до часу розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 пройшов нетривалий період часу, протягом якого не можливо провести необхідні слідчі дії, в тому числі призначити і провести необхідні експертизи, що вказу на необхідність перебування зазначеного вище майна під арештом.

Ухвала слідчого судді Ірпінського міського суду від 22.02.2017 року про арешт майна є законною та обґрунтованою, висновки слідчого судді, викладені у цій ухвалі належним чином мотивовані, підстав для скасування цієї ухвали колегія суддів не знаходить, у зв`язку з чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2017 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
_______________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4