Справа № 730/965/16/к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/373/2017
Категорія - ч. 1 ст. 122 КК україни Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника-адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до положень ст. 76 КК України покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Борзнянської центральної районної лікарні 3 059 грн. 44 коп. витрат, понесених закладом на лікування потерпілого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишений без розгляду.

Як встановив суд, 20 листопада 2016 року, в період часу з 22 до 23 години, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік магазину ПП «Ярмак», розташованого в селі Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, по вулиці Шевченка, під час сварки з ОСОБА_10 , яка переросла у бійку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, завдав останньому декілька ударів металевою палицею в область голови та по верхнім кінцівкам, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійних ран лівої тім`яної ділянки, перелому лівої виличної кістки, забійної рани та синця лівої очно виличної ділянки обличчя, в області верхніх кінцівок у вигляді синця та садна лівого передпліччя, закритого лінійного перелому основної фаланги другого пальця правої кисті та закритого осколкового перелому основи п`ятої п`ясткової кістки правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №87 від 08 грудня 2016 року за локалізацією та ступенем тяжкості розподіляються наступним чином: тілесні ушкодження, які були встановлені в області лівого передпліччя, як в комплексі, так і окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я, тілесні ушкодження, які були встановлені в області голови в комплексі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а тілесні ушкодження, які були встановлені в області правої кисті, в комплексі відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. Доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтовані тим, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, його суспільної небезпеки, а також те, що обвинувачений раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 129 КК України, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин проти життя та здоров`я особи.

Прокурор звертає увагу, що ОСОБА_6 винуватим себе не визнав. критично не оцінює своїх дій, за місцем проживання характеризується негативно. Матеріальну та моральну шкоду потерпілому не відшкодував. Під час судового засіданні потерпілий просив призначити покарання у виді реального позбавлення волі.

На думку прокурора, судом безпідставно врахована наявність на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини, яка проживає з матір`ю, а обвинувачений ОСОБА_6 покинув місце реєстрації і вихованням та утриманням дитини не займається.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про посилення покарання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти аргументів сторони обвинувачення та просили про залишення вирок суду без зміни, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , відповідають фактичним обставинам справи та перевіреним під час судового засідання доказам, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Складаючи обвинувальний висновок щодо ОСОБА_6 прокурор, автор апеляційної скарги, обтяжуючих обставин не встановив, так само як і не назвав їх в апеляційній скарзі.

За критеріями класифікації злочинів, передбачених у ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин, відносять до категорії середньої тяжкості, відповідно і ступінь небезпеки його також середній.

Судимість ОСОБА_6 від 28 травня 2014 року за ч. 1 ст. 129 КК України, згідно п. 1 ст. 89 КК України, є погашеною і не може враховуватися в даному кримінальному провадженні.

Щодо негативної характеристики обвинуваченого, то в матеріалах досудового слідства, долучених до судового кримінального провадження, на аркуші 51 є характеристика без дати, видана за місцем вимоги, з якої вбачається, що ОСОБА_6 зловживає спиртними напоями, веде скритий спосіб життя, притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

В той же час, є довідка за підписом цього ж самого голови сільської ради, від 15 січня 2016 року № 28 про те, що ОСОБА_6 на території сільської ради не проживає ( а. п. 53).

Данні про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності також відсутні. На обліку у лікаря нарколога ОСОБА_6 не значиться (а. п. 47)

У матеріалах судового провадження, на аркуші 56 є заява потерпілого ОСОБА_10 , який просив не розглядати його позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ініціатором конфлікту був потерпілий, а не обвинувачений, як намагається довести прокурор. Формулювання обвинувачення « на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин» справжньої причини бійки не відображає.

Не визнаючи провину, ОСОБА_6 не заперечує, що побився із потерпілим, який у нього з рота витяг цигарку та потушив об його голову, що обурило його, проте розуміє, що вчинив не правильно, зробив відповідні висновки.

Середньої тяжкості тілесні ушкодження були заподіяні потерпілому в області пальців правої руки, а не голови чи іншого життєво важливого органу. Потерпілий, наполягаючи на реальній мірі покарання, нічим своєї позиції не обґрунтував. Фізично: і за зростом, і статурою, потерпілий значно більший обвинуваченого, займається спортом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений був ображений на потерпілого, який публічно, не зовсім у правильний спосіб, намагався позбавити його негативної схильності у виді куріння цигарок. Покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, де карі відведена тільки другорядна роль.

З урахуванням характеру злочину, його обставин, наслідків, особи обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога не перебуває, працює за цивільно-трудовими угодами, має малолітню дитину, фактично визнав свою причину, має позитивні соціальні зв`язки та схильності і зможе виправитися без ізоляції від суспільства в умовах контролю за його поведінкою.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13