Справа № 445/1138/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Бишків Жовківського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, майстра ремонтної майстерні бронетанкового озброєння та техніки ремонтної роти бронетанкової техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшини, раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 7 годині 17 вересня 2015 року самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 21 години 30 хвилин 30 вересня 2015 року (моменту добровільного повернення), знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір задля повернення раніше до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, допустив самовільне залишення військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України (військовослужбовцем крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції 2015 року).
Крім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 7 годині 30 хвилин 21 грудня 2015 року повторно (вдруге) самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 11 години 28 грудня 2015 року (моменту добровільного повернення), знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір задля повернення раніше до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, повторно допустив самовільне залишення військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України (військовослужбовцем крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції 2015 року).
Окрім цього, олбвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, об 11 годині 17 березня 2016 року повторно (втретє) самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 14 години 07 червня 2016 року (моменту зявлення у військову прокуратуру Тернопільського гарнізону), знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір задля повернення раніше до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, повторно допустив самовільне залишення військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України
Обвинувачений ОСОБА_4 , винність свою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч.4 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся.
На підставі ч. 3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого. Крім повного визнання обвинуваченого своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження .
06 березня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини" від 12.02.2015 № 194-УІІІ, яким зокрема ст. 407 КК України викладено в новій редакції та доповнено ч. 4, відповідно до якої посилено кримінальну відповідальність військовослужбовців за самовільне залишення військової частини або місця служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Дії обвинуваченого, що виразились в самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно харахтеризується по місцю проживання, та негативно з місця служби, пом`якшуючою обставиною є щире каяття , обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину повторно, на диспансерному обліку у лікаря -нарколога не перебуває, на диспансерному обліку у лікаря -психіатра не перебуває та вважає за можливе обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Нагляд за ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1