АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/597/17 Справа № 703/4606/16-к Категорія: ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, неодруженого, з професійно-технічною освітою, раніше судимого: останній раз - 22 вересня 2016 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.15. ч.2 ст.185 КК України, відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі;

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Смілянського міськрайонного суду від 22 вересня 2016 року, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотири) роки два місяці позбавлення волі.

- за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_8 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року 4 (чотири) роки два місяці позбавлення волі, та остаточно визначено до відбування 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 06 грудня 2016 року.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до ст.100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 550 грн. 25 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, залишено попередній - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 06 грудня 2016 року по 26 травня 2017 року з розрахунку: 1 день проведений в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, повторно, 21 вересня 2016 року близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Ляля», що розташований по вул. Тараса Шевченка в м. Сміла Черкаської області, маючи намір на заволодіння чужим майном, умисно, відкрито, з корисливих мотивів, викрав два дитячі костюми торгової марки «Робінзон», вартістю 420 гривень кожен, та два дитячі костюми торгової марки «Ляля», вартістю 380 гривень кожен, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1600 гривень.

Він же, повторно, у невстановлений слідством час, в ніч з 30 на 31 жовтня 2016 року, шляхом пошкодження вікна, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав надувний матрац «Intex» вартістю 220 гривень, ручний насос до матраца марки «Air Hammer 12» вартістю 110 гривень, тепло-вентилятор електричний «Calore» вартістю 200 гривень, змішувач для води вартістю 150 гривень, лобзик електричний вартістю 300 гривень, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 980 гривень.

Він же, повторно, 20 листопада 2016 року близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав велосипед марки «Curtis», вартістю 3000 гривень, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього ст.69 КК України та призначити менш суворе покарання або ст. 75 КК України та призначити умовне покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що він позитивно характеризується за місцем свого проживання, активно сприяв розкриттю злочину, та потерпілі не мають жодних претензій матеріального чи морального характеру.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , міркування прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані і постановлено вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року у відповідності до вимог ст.370 КПК України.

Так, висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено при обставинах наведених у вироку, ґрунтується на доказах, які досліджені судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України за згодою всіх учасників процесу та ніким в апеляційному порядку не оспорюється.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.2 ст. 186 КК України; як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.3 ст.185 КК України; як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.2 ст. 185 КК України -вірно з чим і погоджується колегія суддів та не ставить під сумнів щодо правильності даної кваліфікації.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , кваліфікації його дій та оскарження фактичних обставин провадження до апеляційного суду не надходило, то й апеляційний перегляд в цій частині не проводиться.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції достатньо виконано вимоги статтей 50,65,66,67 КК України, враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку знову скоїв умисні злочини, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування шкоди потерпілим, та відсутності обтяжуючих покарання обставин - обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі; - за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; - за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, та на підставі ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначив до відбування 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

У відповідності до роз`яснень, які наведені в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Згідно з вимогами ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

В даному випадку суд першої інстанції при призначенні покарання врахував позитивну характеристику з місця проживання обвинуваченого та як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове відшкодування завданої шкоди. При цьому щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів за положенням ст.66 КК України вважається, як одна пом`якшуюча обставина. Інших пом`якшуючих покарання обставин апелянтом не наведено та колегія суддів не вбачає. Таким чином, суд першої інстанції з врахуванням особи обвинуваченого, наявності вказаних пом`якшуючих обставин, які на думку суду, не знижують істотно ступінь тяжкості вчинених злочинів, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для застосування ст.69 КК України.

Враховуюче наведене підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та пом`якшення йому покарання призначеного судом першої інстанції, шляхом застосування ст.69 або ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів враховує позицію одного з потерпілих по справі ОСОБА_11 , який звернувся до апеляційного суду з заявою про відсутність відшкодування обвинуваченим завданої йому шкоди, а тому просить вирок залишити без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним і обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Згідно Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" №838-VIII та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно зарахувати в строк покарання його попереднє ув`язнення з 27.05.2017 року по 20.06.2017 року відповідно до згаданих змін та вимог кримінального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року відносно ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання його попереднє ув`язнення з 27.05.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :