УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1
за участю представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ГСУ ФР ДФС України по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000126 від 28.07.2015 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час обшуку та зобов*язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
На розгляд слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва року надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ГСУ ФР ДФС України по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000126 від 28.07.2015 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час обшуку та зобов*язання вчинити дії, щодо повернення тимчасово вилученого майна (особистих документів).

Скарга мотивована тим, що згідно ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.16 року слідчими ГСУ ФР ДФС України 11.02.2017 р. в приміщенні ТОВ «Компанія «Стальсервіс» за адресою: м. Київ, вул.Пшенична, 2, було проведено обшук. При цьому, окрім інших предметівч та документів, під час обшуку було вилучено трудову книжку на ім*я ОСОБА_5 , хоча вилучений документ не містять будь-якої інформації, яка б мала доказове значення для розслідуваного кримінального провадження. Таким чином, після проведення обшуку, в ході якого було відшукано, окрім іншого, та вилучено документи, належні ОСОБА_5 , дозвіл на відшукання яких не надавався, та при цьому останні не містять будь-якої доказової бази у кримінальному провадженні, а тому, відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, слідчий або прокурор у првадженні повинні були звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке не було зазначено в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку або повернути його особі, у якої воно було вилучено не пізніше наступного робочого дня після його вилучення. Однак, зазначені дії до теперішнього часу не виконані та майно, належне ОСОБА_5 , володільцю не повернено.

У судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу, доводи скарги підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі.

Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення скарги, вказавши, що вилучені документи, належні ОСОБА_5 , не містять у собі інфорамції, яка б могла бути використана під час досудового розслідування.

Заслухавши представника особи, яка подала скаргу, слідчого, вивчивши доводи скарги, дослідивши копії з матеріалів кримінального провадження, долучені до скарги, приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що у ГСУ ФР ДФС України на досудовому розслідуванні перебуває кримінальне провадження за №0000126 від 28.07.2015 року, за ознаками еримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 205 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 08.02.2016 року було надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні ТОВ «Компанія «Стальсервіс» за адресою: м. Київ, вул.Пшенична, 2, з метою відшукання та вилучення предметів, фінансово-господарських документів, комп`ютерної техніки, електронних носіїв, які місять у собі інформацію про діяльність переліку підприємств, відносно яких здійснюється досудове розслідування тощо, які можуть бути доказом під час судового розгляду, сприяння розкриттю злочину і встановленню осіб причетних до його вчинення.

Як вбачається із матеріалів скарги, в рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.16 року було проведено обшук в приміщенні ТОВ «Компанія «Стальсервіс» за адресою: м. Київ, вул.Пшенична, 2. Згідно протоколу обшуку від 11.04.17 року, під час обшуку у вказаному приміщенні, за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Компанія «Стальсервіс», окрім іншого було вилучено трудову книжку на ім*я ОСОБА_5

Як вбачається з резолютивної частини ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року, надавався дозвіл на проведення обшуку в приміщенні ТОВ «Компанія «Стальсервіс», з метою відшукання та вилучення визначених в ухвалі предметів та документів, які мають значення для кримінального провадження, можуть бути доказом під час судового розгляду, сприяти розкриттю злочину і встановленню осіб, причетних до його вчинення.
В той же час, як вказує скаржник, вилучена під час обшуку 11.04.2016 року належна йому трудова книжка, будь-якої доказової інформації, яка б мала значення для кримінального провадження та могла б бути доказом, не містить, що було підтверджено слідчим у судовому засіданні.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене під час обшуку майно у виді особистих документів, зважаючи, що воно не містить у собі інформації, яка б мала значення у кримінальному провадженні, за всіма родовими та індивідуальними ознаками, є тимчасово вилученим майном.

В судовому засіданні слідчому судді не надано даних про те, що слідчий або прокурор у провадженні звертався до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було відшукане під час обшуку, так і даних, щодо вирішення питання про те, щоб вилучене майно було повернуто його володільцю.

При цьому, приймаючи рішення щодо поверенння вказаних предметів ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що вони не були отримані у порядку тимчасового доступу до речей і документів згідно кримінального процесуального закону, на вказане майно арешт не накладався, а тому вказане майно має статус тимчасово вилученого та підлягає безумовному поверненню власнику

При цьому не вбачається підстав для задоволення вимоги скарги щодо встановлення бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки, у відповідності до ч.2 ст. 307 КПК України, повноваженнями на прийняття такого рішення за результатами розгляду скарги слідчий суддя не наділений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 168, 171, 169, 236, 303, 305-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргуадвоката ОСОБА_2 в інтересах володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого ГСУ ФР ДФС України, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000126 від 28.07.2015 року, повернути ОСОБА_5 , його представнику, майно, вилучене згідно протоколу обшуку від 11.04.2017 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , а саме трудову книжку на ім*я ОСОБА_5 .

В решті вимог за скаргою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і відповідно до ст. 309 КПК України, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя