Справа № 171/1864/16-к

В И Р О К
іменем України
встановив:
27.09.2016 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Михайлівка Апостолівського району Дніпропетровської області, з метою таємного викрадення чужого майна шляхом вільного доступу зайшов на огороджену територію належного ОСОБА_5 домоволодіння АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння та скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, таємно викрав належні ОСОБА_5 алюмінієвий молочний бідон, ємкістю 40 л, вартістю 430 гр., алюмінієву каструлю, ємкістю 40 л, вартістю 575 гр., після чого з викраденим майном вийшов за територію вищевказаного домоволодіння на проїзну частину АДРЕСА_1 , де його побачила мешканка с. Михайлівка ОСОБА_6 , яка зробила ОСОБА_4 зауваження з приводу крадіжки належного ОСОБА_5 майна та попросила повернути викрадене майно ОСОБА_5 , але ОСОБА_4 на зауваження ОСОБА_6 не відреагував та з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1005 гр.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно 27.09.2016 року близько 17-30 год. він з території домоволодіння ОСОБА_5 викрав алюмінієвий бідон та алюмінієву каструлю. Коли він ніс вказані речі додому, Мотуз говорила, щоб повернув речі, але цього він не зробив, бо нервував. Після того, як йому зателефонував дільничний інспектор та повідомив, що ОСОБА_7 звернулася в поліцію, він відніс викрадені речі потерпілій. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна грабіж, поєднаний з проникненням у сховище.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, являється інвалідом 3-ї групи.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, являється щире каяття та відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
На підставі вказаного суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.3 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк. Суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та встановлені обставини справи, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням у відповідності до положень ст.75 КК України.
Речові докази, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , суд вважає повернутими за належністю.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що в ході досудового слідства було проведено експертизу, витрати на її проведення в сумі 351 гр. 84 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації
Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ ПП Південно-Східного МУВКПП.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Речові докази, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , вважати повернутими за належністю власнику майна.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому та надіслати потерпілій.

Суддя: