Справа № 462/6851/16-к
У Х В А Л А
08 лютого 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись при цьому на те, що ризики ухилення обвинуваченого від суду не усунуті, строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає 16 лютого 2017 року, а подальший розгляд справи відкладається.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив проти заявленого клопотання, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або особистого зобов`язання , посилаючись при цьому на те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, заявив про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, або особисте зобов`язання

Заслухавши учасників розгляду клопотання, оглянувши матеріали клопотання, суд вважає, що у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як зазначено у ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Також згідно п. 99 рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» від 11 травня 2011 року суд часто констатує порушення пункту 3 статті 5 Конвенції у зв`язку з тим, що навіть коли йдеться про тривалі строки тримання під вартою, національні суди часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, якщо взагалі роблять це, тоді як згідно з пунктом 3 статті 5 після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення про продовження тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані.
Порушення вказаних норм у рішеннях Європейського суду констатувалось, як правило, у зв`язку з відсутністю в судових рішеннях щодо продовження тримання особи під вартою аналізу актуальності ризиків, які на початку слідства були підставою для взяття під варту.
Підхід Європейського суду до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового розслідування, так і судового розгляду- ґрунтується на презумпції, а саме: з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право на свободу особи.
Європейським судом зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року).
Зазначення в клопотанні про те, що ОСОБА_4 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати займатись злочинною діяльністю, недостатньо.

Також в ході розгляду клопотання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.
З огляду на наведене, а також враховуючи тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, вік обвинуваченого, суд вважає, що існують достатні підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах та буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченому покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про продовження застосування щодо запобіжного заходу ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , терміном на два місяці до 8 квітня 2017 року, з покладанням обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою,

- не залишати місце постійного проживання без дозволу прокурора або суду.

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі суду.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на керівника Олександрівського відділу поліції у Кіровоградській області, прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1