11-кп/775/304/2014(м)
265/1980/14-к

Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.185 ч.2, 15ч.2, 185 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
21 серпня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ТопчійТ.В суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Шахтарськ Донецької області, громадянин України, маючий професійно - технічну освіту, працюючий водієм у ФОП « ОСОБА_8 », неодружений, раніше судимий:
1) 01 вересня 1995р. Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ст.140 ч.3 КК України (1960р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 24 лютого 1997р. умовно-достроково з Макіївської виправної колонії №32 на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Макіївки від 17.02.1997р., не відбутий строк 1 рік 3 місяці 15 днів;
2) 06 січня 1998р. Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ст.140 ч.2,3,145 ч.1 КК України(1960р.) до 4 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 01 червня 2002р. по відбуттю строку покарання;
3) 27 липня 2004р. Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ст. 115 ч.1,185 ч.2 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 05 листопада 2012 р. з Темнівської виправної колонії № 100 Харківської області по відбуттю строку покарання;
мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді двох років позбавлення волі, за ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 червня 2014 р. ОСОБА_7 визнаний винним у кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 185 ч.2 ст.15 ч.2, ст.185 ч.2 КК України, вчинених за наступних обставинах.
ОСОБА_7 22 грудня 2013 року близько 18-00 год.. умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою таємного викрадення чужого майна, за допомогою сторонньої особи, знаходячись на території Новотроїцького кладовища в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить КП «Комбінат комунальних підприємств», а саме: 3 контейнери для збору твердих побутових відходів на загальну суму - 540 грн., заподіявши підприємству майнову шкоду на вказану суму та з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на свій розсуд.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що не є соціально небезпечним, оскільки свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, фактично його діями шкода підприємству не заподіяна, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.
Окрім іншого вважає, що його дії, пов`язані з викраденням сміттєвих контейнерів з території КП «Комбінат комунальних підприємств» 22 та 28 грудня 2013 року, були об`єднані єдиним наміром на викрадення чужого майна, тому вважає, що в його діях нема ознаки повторності, та його дії були не правильно кваліфіковано органами досудового слідства двічі за ст. 185 ч.2 КК України.
Вислухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який під час апеляційного розгляду підтримав свої апеляційні вимоги, просив пом`як шити йому покарання. прокурора який заперечував проти апеляційних вимог обвинуваченого, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція обвинуваченого задоволенню не підлягає за наступними підставами.
З матеріалів справи вбачається, що справу було розглянуто судом в порядку передбаченому ст. 349 КПК України, обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду справи судом визнав себе винним в двох епізодах крадіжки майна з території КП «Комбінат комунальних підприємств» 22 та 28 грудня 2013 року, тобто в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.2 ст. 15 ч.2 КК України, не заперечував обставини, встановлені слідством та викладені в обвинувальному акті.
Виходячи з технічного запису фіксування судового процесу, наслідки розгляду справи за ст. 349 ч.3 КПК України були роз`яснені обвинуваченому судом та йому зрозумілі.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав які б ставили під сумнів правильність висновків суду про правову кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.2 ст. 15 ч.2 КК України, в тому числі і за кваліфікуючою ознакою повторності апеляція обвинуваченого не містить.
Між тим, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що міра покарання, призначена судом обвинуваченому ОСОБА_7 не повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Суд, при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які віднесено до умисних злочинів середньої тяжкості, обставину, обтяжуючу покарання обвинуваченого - рецидив злочину, але повною мірою не врахував, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, істотної шкоди КП «Комбінат комунальних підприємств» від дій обвинуваченого не завдано, оскільки викрадене майно підприємству повернуто, а також данні про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, в наркологічному диспансері на обліку не перебуває, має на утриманні дитину ОСОБА_9 2003 року народження, мешкає з дружиною ОСОБА_10 , яка є інвалідом третьої групи загального захворювання.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає доцільним пом`якшити покарання, призначене судом обвинуваченому та обрати щодо ОСОБА_11 покарання у виді обмеження волі у межах санкції статті Особливої частини КК України, яка передбачає покарання за вчинений злочин, що буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись стст.405,407,408 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецькой области від 11 червня 2014 року, постановлений щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.
ОСОБА_7 вважати заудженим за ст.185 ч.2 ст.15 ч.2 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі, за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді двох років обмеження волі.
В іншій частині вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецькой области від 11 червня 2014 року, постановлений щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим, що тримається під вартою протягом цього строку з дня вручення копії ухвали.
Судді: