АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Cправа № 791/104/17
Провадження: 11-сс/791/448/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
іменем України
14 серпня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001114 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 28 липня 2017 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21:00 год. до 07:00 годин із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 26.09.2017 року.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, що мало місце 26.07.2017 року в с. Олександрівка, Білозерського району Херсонської області.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді з підстав невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження. В обґрунтування доводів зазначає, що ОСОБА_8 не має зареєстрованого місця проживання, проживає за адресою, вказаною в матеріалах, на усних договірних засадах, що свідчить про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Вказує, що факт працевлаштування ОСОБА_8 не підтверджено, а застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить запобігання спробам підозрюваного впливати на свідка та потерпілих. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, та просив їх задовольнити, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, у дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

26.07.2017 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

27.07.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як убачається з матеріалів провадження, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наступні обставини, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, що він раніше не судимий, характеризується позитивно, не працевлаштований офіційно, працює малярем неофіційно, має міцні соціальні зв`язки: більше 6 років проживає зі співмешканкою ОСОБА_9 та має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей.

Також слідчий суддя врахував, що підозрюваний проживає в одному селі зі з потерпілими та свідками, тому є наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя визнав, що твердження прокурора про схильність підозрюваного до вчинення злочинів, слідчим і прокурором не доведено, вони ґрунтуються на припущеннях та показаннях самого підозрюваного про те, що він у 2000 році притягувався до кримінальної відповідальності, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

У зв`язку із чим, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурором не доведено, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на свідків.

З урахуванням віку підозрюваного, який має родину та соціальні зв`язки, притягнення його до кримінальної відповідальності вперше, оскільки інше не доведено, обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання існуючим ризикам до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- носити електронний засіб контролю.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів, тому твердження прокурора про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу, ніж того, який зазначений у клопотанні слідчого, є непереконливими.

У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Отже, єдиною наявною підставою для обрання запобіжного заходу тримання під вартою є тяжкість злочину та відсутність у підозрюваного зареєстрованого місця проживання.
Сам факт підозри особи у вчиненні тяжкого злочину та суворості можливого судового вироку не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наявності ризиків, які б давали достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку із чим, доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із цих підстав не можуть бути прийняті до уваги.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі на те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможезапобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не знаходять свого підтвердження під час перевірки матеріалів справи апеляційним судом і не заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосування застосуванням електронного засобу контролю, є виправданим та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків і його належної поведінки та запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , не встановлено.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування судового рішення та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це ставиться питання прокурором в апеляційній скарзі, колегія судді не знаходить, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 28 липня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 14 серпня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 14 серпня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2