Провадження № 11-кп/792/96/17
Справа № 688/1648/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 січня 2016 року за №0000091, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 05 грудня 2016 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 05 грудня 2016 року

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Голики Славутського району, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, головний інженер ТОВ «Шепетівка Енергоінвест», не має судимостей,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, з призначенням покарання у виді одного року виправних робіт із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків заробітку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Ухвалено цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_8 на її користь 10 000 грн. моральної шкоди.

За вироком суду, близько 10-ї години 30 хвилин 21 січня 2016 року по вул. Островського, 4 у м. Шепетівці обвинувачений ОСОБА_8 залишав зал засідань, де відбувалась сесія Шепетівської міської ради. Біля вхідних дверей у той час стояла потерпіла ОСОБА_7 , наставивши перед собою руки та перегородивши вихід, намагалась таким чином перешкодити йому взяти участь у конфлікті громадян, що в той час мав місце за межами зали засідань. На ґрунті раніше виниклих неприязних відносин ОСОБА_8 схопив своєю лівою рукою зап`ястя потерпілої та із застосуванням фізичної сили викрутив їй праву руку. Вказаними діями обвинувачений, внаслідок злочинної недбалості, заподіяв потерпілій необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я у вигляді осколкового перелому дистального метафіза правої променевої кістки зі зміщенням уламків. При цьому в обстановці, що складалась, ОСОБА_8 не передбачав, але повинен був та міг передбачити заподіяння такої шкоди здоров`ю.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та в його інтересах захисник ОСОБА_9 , уважаючи вирок суду незаконним, просили його скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Посилались на невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 у необережному спричиненні потерпілій тілесного ушкодження, істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Стверджували, що цей висновок суду ґрунтується на непослідовних показаннях потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 .

Уважали, що судом не спростовано твердження обвинуваченого та свідків захисту ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про те, що у лівій руці він тримав телефон та будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій цією рукою не спричиняв; після того як він відсторонив потерпілу саме вона наносила йому удари руками по спині, чого ушкодженою рукою робити б не змогла.

На переконання апелянтів, судом не встановлено механізму заподіяння тілесного ушкодження та його тяжкість, оскільки на час проведення експертизи лікування потерпілої не закінчилось, а у призначенні повторної судово-медичної експертизи безпідставно відмовлено.

Зазначали, що судом не взято до уваги, що ліва рука обвинуваченого ОСОБА_8 є обмежено працездатною внаслідок травми, а тому він не міг нею викрутити руку потерпілої .

Крім того, позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підтверджуються доказами. При їх задоволенні судом не враховано протиправну поведінку потерпілої, яка сама ініціювала конфлікт та перешкоджала вийти обвинуваченому із сесійної зали та наносила йому удари по спині.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційних скарг; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги про скасування вироку суду і закриття кримінального провадження з викладених у них мотивів; заперечення прокурора та потерпілої ОСОБА_7 проти апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони не підлягають задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 в необережному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_8 у суді заперечував спричинення ним потерпілій будь-яких тілесних ушкоджень. Стверджував, що потерпіла ОСОБА_7 перегородила йому вихід з сесійної зали. Тому він лівою рукою, в якій тримав телефон, за плече відвів її в лівий бік на відстань витягнутої руки, а правою рукою почав відчиняти двері, які були заблоковані з іншого боку. У неприязних відносинах з потерпілою не перебував, за руки її не брав та не викручував їх. Зазначав, що його ліва рука травмована через пошкоджене на ній сухожилля, а тому він не може нею повноцінно користуватись та не міг нею спричинити тілесне ушкодження потерпілій.
Суд відхилив такі його пояснення та спростував сукупністю наступних доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_7 у суді підтвердила, що перебувала біля дверей сесійної зали та повз неї пробіг ОСОБА_16 , а за ним, розмовляючи по телефону, йшов схвильований обвинувачений ОСОБА_8 . Виставивши перед собою руки, вона почала його зупиняти, однак ОСОБА_8 схопив її лівою рукою за зап`ястя правої руки та правою рукою за її ліву руку та відкинув убік. При цьому він викрутив її праву руку, внаслідок чого в неї одразу закрутилась голова. Вона вийшла із зали за обвинуваченим та вже не могла підняти руку, почала шукати знайомих, бо відчувала, що втрачає свідомість. Стверджувала, що рукою не вдарялась, ударів обвинуваченому не наносила, перебуває з ним у неприязних відносинах. Пояснювала, що перенесла операцію, півтора місяці носила гіпс, тривалий час розробляла руку, яка неправильно зрослась.

Обставини та механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 детально вказала під час слідчого експерименту, проведеного в ході досудового розслідування.
Свідок ОСОБА_10 в суді підтвердив, що потерпіла ОСОБА_7 стояла біля дверей сесійної зали, виставивши перед собою руки, та намагалась спинити ОСОБА_8 , що виходив звідти. Він узяв її за обидві руки та відкинув від себе вбік до огорожі, від чого вона зойкнула.

З показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 видно, що із сесійної зали одразу за ОСОБА_19 вийшла потерпіла ОСОБА_7 та повідомила їм, що коли намагалась зупинити ОСОБА_19 , то він викрутив їй праву руку. Вони побачили, що рука має неприродний вигляд, ввігнута всередину, а тому зрозуміли, що є зміщення кісток. Відвезли потерпілу у Шепетівську ЦРЛ, де їй наклали гіпс.

Свідок ОСОБА_20 в суді вказував, що ОСОБА_7 , спиняючи ОСОБА_8 , який виходив із зали, виставила перед собою руки, а він, взявши її за руки, відштовхнув як перешкоду та побіг до дверей.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_16 .

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , що працюють в ТОВ «Шепетівка Енергоінвест», також підтвердили, що ОСОБА_7 хотіла завадити ОСОБА_8 вийти із зали, а він відвів її від дверей лівою рукою, у якій тримав телефон, а правою відчинив двері. Стверджували, що потерпіла почала бити ОСОБА_8 , а він захищався рукою, у якій тримав телефон.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 працівники ТОВ «Шепетівка Енергоінвест», також підтвердили в суді, що потерпіла намагалась перешкодити ОСОБА_8 вийти із зали, а тому він відвів її вбік. Стверджували, що потерпіла не падала та не вдарялась.

Свідок ОСОБА_12 також вказав, що обвинувачений відсторонив потерпілу лівою рукою, у якій тримав телефон.

Показання потерпілої ОСОБА_7 та зазначених свідків на підтвердження встановлених судом обставин заподіяння їй тілесних ушкоджень узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз № 36 від 04 лютого 2016 року та №104 від18 березня 2016 року. Відповідно до них у потерпілої виявлене тілесне ушкодження у вигляді осколкового перелому дистального метафіза правої променевої кістки зі зміщенням уламків, яке могло виникнути у строк та за обставин, вказаних потерпілою, а саме, внаслідок викручування руки сторонньою рукою та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Характер перелому свідчить про те, що тілесне ушкодження виникло внаслідок викручування руки сторонньою особою та не могло утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту та з власних необережних чи умисних дій при нанесенні ударів рукою об тіло чи інші тупі предмети, а також внаслідок самоушкодження, тощо.
Допитаний у судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_21 підтвердив наведені висновки і надав вичерпні відповіді щодо механізму, локалізації та способу спричинення ОСОБА_7 тілесного ушкодження, яке утворилося від викручування руки. Водночас підкреслив, що утворення перелому внаслідок падіння, удару та самоспричинення виключається. Зауважив, що при механізмі викручування, наявність синців та почервоніння є необов`язковим. Стверджував, що визначення ступеня тяжкості тілесного ушкодження відбувається не на підставі тривалості лікування, а залежно від отриманого ушкодження.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про те, судом не встановлено механізму спричинення потерпілій тілесного ушкодження та ступінь його тяжкості, а також про те, що таке тілесне ушкодження утворилось внаслідок удару об дерев`яну огорожу чи при нанесенні ударів обвинуваченому ОСОБА_8 , спростовуються висновками судово-медичного експерта, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_20 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності чи фальсифікації викладених вище доказів, чи були б підставою для призначення криміналістичних досліджень, в тому числі повторної судово-медичної експертизи, ні обвинуваченим, ні його захисником не надано як місцевому, так і апеляційному суду.
Чинним законодавством, як слідчому, так і суду надано право відхиляти клопотання учасників судового розгляду щодо виклику та допиту свідків, проведення процесуальних (слідчих) дій, в тому числі про призначення та проведення експертиз, зокрема таких, як повторна, а тому колегія суддів не вбачає у відхиленні судом ряду клопотань сторони захисту порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які були б підставою для скасування рішення суду.

Відтак доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 з цього приводу є надуманими. Більше того, такі їх твердження були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

Ураховуючи, що судово-медична експертиза проводилась кваліфікованим фахівцем в судово-медичній галузі, предметом її дослідження були всі наявні матеріали, то підстав сумніватись у достовірності цих висновків колегія суддів не вбачає.

Не заслуговують на увагу і твердження сторони захисту про наявність у обвинуваченого травматичного ушкодження лівої кисті, яке унеможливило заподіяння потерпілій тілесного ушкодження шляхом викручування руки, оскільки суду не надано оригіналу медичної картки обвинуваченого та інших доказів, що підтвердили б таке суттєве порушення у нього моторики пальців лівої руки.

Ретельно проаналізувавши докази, зокрема пояснення обвинуваченого, показання потерпілої, свідків про те, що потерпіла отримала тілесне ушкодження внаслідок викручування руки, коли обвинувачений намагався відвести її вбік від дверей, звільнивши тим самим собі прохід у коридор, висновок судово-медичної експертизи, місцевий суд дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відтак дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого у необережному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, та правильно кваліфікував його дії за ст.128 КК України.

При цьому суд урахував, що ОСОБА_8 за комплекцією значно перевищує потерпілу та, застосовуючи фізичну силу для звільнення собі проходу, він легковажно ставився до можливого спричинення їй тілесного ушкодження.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

ОСОБА_8 раніше несудимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Ураховуючи наслідки, що настали для здоров`я потерпілої, обставини вчинення злочину, думку потерпілої про призначення суворого покарання, а також за відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд дійшов переконання про призначення обвинуваченому покарання у виді виправних робіт в межах санкції ст.128 КК України.

Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди вирішений судом відповідно до вимог чинного цивільного та кримінального процесуального законодавства з наведенням відповідних мотивів.

Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь потерпілої, визначений судом з урахуванням тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості лікування, глибини та тривалості перенесених нею фізичних та моральних страждань.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 05 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_22