Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/53/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького МВ УМВС України у Кіровоградській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград (Кропивницький), українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, наявність хвороб заперечує, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15.03.2016 року, вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда за ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу,

-27.12.2000 року, обласним судом Кіровоградської області за ч. ст. 143, ч.3 ст. 140, ч.3 ст. 141, ч.1 ст. 145, ч.3 ст. 193, ст. 42 КК України (1960р.), до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років. Звільнений умовно - достроково 25.06.2009 року,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано до підозрюваного, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до кабінету слідчого, прокурора, судді, у залежності від стадії кримінального провадження, за їхньою першою вимогою; не відлучатися за межі місця реєстраційного обліку без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, суду;повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; уникати у будь-якій формі контактів як особисто, так і через сторонніх осіб із свідками

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького МВ УМВС України у Кіровоградській області про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, покладено на нього наступні обов`язки: прибувати до кабінету слідчого, прокурора, судді, у залежності від стадії кримінального провадження, за їхньою першою вимогою; не відлучатися за межі місця реєстраційного обліку без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, суду;повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; уникати у будь-якій формі контактів як особисто, так і через сторонніх осіб із свідками.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він: 29.01.2017 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, в квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_9 , умисно наніс один удар ножем в живіт потерпілого, внаслідок чого на тілі ОСОБА_9 , згідно довідки Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 174 від 29.01.2017 року, утворились тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого в черевну порожнину ножового поранення з пошкодженням петель тонкої кишки, тобто тяжкі тілесні ушкодження (за критерієм небезпеки для життя потерпілого, в момент їх заподіяння).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, та існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, проте не зазначено переконливих доводів та не долучені беззастережні докази недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний вину визнає і щиро кається, за його ініціативою негайно після заподіяння тілесного ушкодження була викликана бригада швидкої медичної допомоги та працівники поліції. Допомагає слідству.

Соціальна незахищеність ОСОБА_8 не повинна хибно тлумачитись, як підстава утримання його під ватрою. Підозрюваний сприяє проведенню досудового розслідування та допомагає слідству. Вказані обставини свідчать, що останній налагодив сталі соціальні зв`язки, має достатній рівень репутації і родину. Також слідчий суддя прийняв до уваги твердження підозрюваного, що і у подальшому він зобов`язується сприяти досудовому розслідуванню та не перешкоджати йому. Матеріали клопотання та кримінального провадження не містять належних і допустимих доказів, які документально засвідчують свідоме ухилення підозрюваного від слідчого з прокурором. Сукупність цих обставин виключає твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення особи від органів досудового розслідування.

Прокурор і слідчий повинні дотримуватись зокрема таких загальних засад кримінального провадження як: забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, невтручання у приватне життя, недоторканість права власності, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Не погоджуючись з вказаним рішення слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу. Вважає вказану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не заперечує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, разом з тим, останній вказує, що прокурором не зазначено переконливих доводів та не долучено беззастережні докази недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Однак, слідчим суддею не враховано, що особа раніше неодноразово судима, у 2000 році за ч. ст. 143, ч.3 ст. 140, ч.3 ст. 141, ч.1 ст. 145, ч.3 ст. 193, ст. 42 КК України (1960р.), до реальної міри покарання а саме 12 років позбавлення волі. Звільнився умовно - достроково 25.06.2009 року. 15.03.2016 року засуджений Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу. Отже, судимість ОСОБА_8 є не знятою та не погашеною, а тому можна вважати, що останній є схильним до вчинення кримінальних правопорушень, а отже наявний беззаперечний ризик передбачений ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, отже до нього не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення з місця вчинення зник, медичної допомоги потерпілому не надав, швидку допомогу, а також поліцію не викликав. Слідчим суддею, при відмові в задоволенні клопотання, взагалі не враховано наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також поведінку підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого та в його інтересах захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання слідчого відділу Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , органи досудового слідства вказують на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, тобто підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Однак слідчий суддя належним чином не вмотивував відсутність вищезазначених ризиків, оскільки вимоги чинного КПК України не передбачають надання слідчим або прокурором доказів на обґрунтування наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Також необхідно зазначити те, що вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, що стосується наявності ризиків, передбачають можливість здійснення дій підозрюваним, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя не обґрунтовано встановив відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційні вимоги прокурора стосовно наявності ризиків передбачених пунктами 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України є такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 не має постійного місця роботи, не має стабільного джерела доходів, проживає у квартирі яка належить його батьку без реєстрації, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий.

На думку колегії суддів, до підозрюваного ОСОБА_8 неможливо застосувати запобіжний захід домашній арешт оскільки перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_8 , може мати реальну можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Доводи захисту щодо неврахування слідчим суддею того, що підозрюваний ОСОБА_8 визнав свою вину повністю, а також те, що відсутні обґрунтовані ризики, що перебуваючи на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, пливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, чим перешкоджати слідству та суду на вищевказаних підставах є не обґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів вважає, що належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_8 а також наявність ризиків передбачених п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 44 дні, тобто в межах досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді не в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 196 КПК України, тому вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу слідчого судді з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, від 01.02.2017 року, стосовно ОСОБА_8 , скасувати.

Клопотання слідчого СВ Кропивницького МВ УМВС України у Кіровоградській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 44 дні, починаючи з 11 години 20 хвилин 15.02.2017 року по 11 годину 20 хвилин 30.03.2017 року, включно, в межах досудового розслідування, взяти його під варту з зали суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4