УХВАЛА
06 вересня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
за участю захисників - ОСОБА_4 , Квіташевський, ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
за участю обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, українця, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 09.07.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років п/в, із випробувальним терміном на 2 роки; 01.04.2016 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 289 КК України до 4 років 1 місяця п/в;
за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 КК України, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не засудженого;
за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця Кокчетавської області Келлеровського району с. Келлеровка, Казахстан, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не засудженого.
за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
11.07.2016 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002942 від 22.04.2016 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час обговорення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , прокурор вважав за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, також просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
Захисники ОСОБА_4 , Квіташевський, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_9 , залишили питання щодо продовження строків дії запобіжних заходів відносно обвинувачених на розсуд суду.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти продовждення строку тримання їх під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження дії строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченим строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особи обвинувачених дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину та злочину середнього ступеню тяжкості, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не одружені, не працевлаштовані, ніде не навчаються, що свідчить про відсутність в них міцних соціальних зв`язків, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні нового злочину під час спливу іспитового строку за попередньою судимістю, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджувались судом, що свідчить про те, що є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть переховуватись від суду та скоїти інші кримінальні правопорушення.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження строку дії відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинувачених та їх майновий стан, вважаю за необхідне не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, оскільки інкримінований їм злочин було вчинено із застосуванням насильства.

Також, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії обов`язків, які були покладені на обвинуваченого під час обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу підозрюваного дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджувались судом, що свідчить про те, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_9 потрібно продовжити.

Керуючись ст. ст. 291, 331 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області на 60 діб, тобто до 05.11.2016 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області на 60 діб, тобто до 05.11.2016 року.

Продовжити строк дії обов`язків, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до ухвали слідчого судді від 23.04.2016 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 діб, тобто до 05.11.2016 року.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 06.09.2016 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

06.09.2016