Справа № 467/85/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.03.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000457 від 22 листопада 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кримської області Красноперекопського району с. Таврічеське, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі положень ст.. 89 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Агрономія Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого ДП ДТ «Зоряни» тваринником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого 21 листопада 2011 року Скадовським районним судом Херсонської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. 17 липня 2012 року постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області умовний термін змінено на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 06 червня 2014 року з Новобугської ВК Миколаївської області №103 за ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 29 травня 2014 року на підставі п. а) ст. 4 ЗУ «Про амністію в 2014 році»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України;
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що в липні 2016 року в с. Агрономія Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за злочин проти власності, та ОСОБА_4 , вступили в злочинну змову між собою, направлену на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 та ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу скоїли крадіжку металевих воріт та хвіртки з подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_6 , загальною вагою 122 кг та вартістю 3 грн. за один кілограм брухту чорного металу. Викрадене майно обвинувачені продали мешканці с. Агрономія Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_7 , отриманими грошовими коштами обвинувачені розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 366 грн..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні
кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання від неї надійшла заява з проханням провести судове засідання без її участі. Претензій морального та матеріального характеру до обвинувачених не має. При визначенні покарання покладається на розсуд суду.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просили суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджуються з досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особи обвинувачених, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинувачених та призначення їм покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.
Тож, дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, адже він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, адже він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують їх покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації, задовільну характеристику за місцем проживання, зв`язків з антигромадськими елементами не підтримує, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, спосіб життя, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; раніше судимий за вчинення злочину проти власності; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію як злочину середньої тяжкості за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра
покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не зловживає алкогольними напоями), родинний стан (одружений, підтримує стосунки з матір`ю), характер вчинених кримінальних правопорушень та відсутність за їх результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним повністю, щиро розкаявся у скоєному ним злочині, що відповідно до ст.66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує йому покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації, посередньо характеризується за місцем проживання, зв`язки з антигромадськими елементами не підтримує, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, спосіб життя, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію як злочину середньої тяжкості за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України, та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (влаштувався на роботу), характер вчинених кримінальних правопорушень та відсутність за їх результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним повністю, щиро розкаявся у скоєному ним злочині, що відповідно до ст.66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує йому покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні обвинуваченим не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні №0000457, металеві ворота та хвіртку загальною вагою 122 кг, залишити у володінні ОСОБА_6 як власника.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1