ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів cудової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
Вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 липня 2016 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що має середню освіту, розлученого, не працюючого, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Як встановив суд, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, 08 грудня 2015 року приблизно об 11 год., перебуваючи на території домогосподарства, що належало його дядькові - ОСОБА_8 у с. Мала Березовиця Збаразького району Тернопільської області, на ґрунті неприязних відносин, під час конфлікту, завдав останньому декілька ударів металевою частиною молотка у голову. Внаслідок чого, ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння.
Вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 20 липня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині призначення покарання скасовано. ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України визначено вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним, що характеризують особу засудженого, внаслідок надмірної суворості.
У запереченнях на касаційну скаргу:
- захисник ОСОБА_6 представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни, посилаючись на його законність та обґрунтованість;
- прокурор Кременецької місцевої прокуратури у Тернопільській області також просить залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни та зазначає, що наявність довготривалих неприязних сімейних відносин, пов`язаних із поділом спадщини, не є підставою для пом`якшення покарання засудженому.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_4 , який просив залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі та запереченнях доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Як убачається зі змісту оскарженого вироку, не погодившись з рішенням суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання зі звільненням від його відбування та іспитовим строком з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, апеляційний суд дійшов правильного висновку про неможливість у даному випадку застосування положень ст. 75 КК, який належним чином мотивував.

Так, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, визнав свою вину, щиро розкаявся та доглядає за матір`ю похилого віку (1932 р.н.).
Разом з тим, апеляційний суд, змінюючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання врахував, як ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, наслідки скоєного, думку потерпілого, який є особою похилого віку і заперечував проти застосування до свого племінника умовного покарання. З огляду на це, висновок про безпідставне застосування положень ст. 75 КК України є обґрунтованим.

Таким чином, призначене покарання у виді реального позбавлення волі, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Зважаючи на вищенаведене, судове рішення є законним і обґрунтованим, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга задоволенню не підлягає. Матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення інших вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.
З урахуванням наведеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, статтями 376, 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», колегія суддів
у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Апеляційного суду Тернопільської області від 20 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3