Справа № 1-681/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

в складі :

головуючого_______________судді ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю прокурора_________ ОСОБА_3

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, судимого:

1). 01.04.2002 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.ст. 289 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 5-ти років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим терміном 1 рік;

2). 04.12.2002 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 5- ти років 3-х місяців позбавлення волі;

3). 30.11.2009 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 1275 гривень, непрацюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, непрацюючого, неодруженого, несудимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_11, неодруженого, засуддженого 04.12.2008 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.ст. 289 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 5-ти років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим терміном 3 роки, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_12, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України;

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_13, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, з освіта середня, всилу ст. 89 КК України немаючого судимості, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_14, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На початку травня 2001 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_5, будучи неповнолітнім, в м. Узині, Білоцерківського району Київської області, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих переліз через огорожу на подвіря домоволодіння гр-на ОСОБА_9, розташованого на вул. Гагаріна, 108, звідти, виставивши шибку у вікні, проник через вікно до приміщення розташованого на подвірї гаража і викрав звідти два мішки цукру, вагою 50 кг. кожен, по ціні 2,80 грн./кг., після чого за допомогою драбини виліз на горище вказаного гаража і викрав звідти два бувші в користуванні алюмінієві бідони, ємкістю 40 літрів та вартістю 70 грн. кожен, завдавши потерпілому ОСОБА_9 збитків у сумі 420 грн..

Після цього ОСОБА_5 в 2002-му та в 2009-му роках, вже будучи повнолітнім, скоїв ряд інших злочинів, у тім числі крадіжки чужого майна, за які тричі засуджувався судом до відповідних покарань.

Не припинивши свою злочинну діяльність ОСОБА_5 в один з днів на початку лютого 2010 року, точної дати досудовим слідством також не встановлено, вступив у попередню змову зі своїм братом ОСОБА_6 з приводу викрадення майна з будинку гр-на ОСОБА_10, розташованого в м. Узині на вул. Гагаріна, 102.

Цього ж дня, близько 11 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_5 пройшов на подвіря домоволодіння і, відчинивши за допомогою палиці вхідні двері, таємно від оточуючих проник всередину будинку, звідки повторно викрав 6 мішків цукру, вагою 50 кг. кожен, по ціні 10,35 грн./кг., та паливну систему, вартістю 800 грн., до бувшого в користуванні автомобіля «ЗІЛ-130», після чого разом з ОСОБА_6 покинув місце події, завдавши потерпілому ОСОБА_10 збитків у сумі 3905 грн..

Одного з днів на початку березня 2010 року, точно дати слідством не встановлено, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили в попередню змову між собою з приводу викрадення чужого майна з домоволодіння гр-ки ОСОБА_11, розташованого в м. Узині на вул. Гагаріна, 112.

З цією метою останні цього ж дня, об 11 год. 30 хв., прийшли до будинку ОСОБА_11, де ОСОБА_6 залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перелізли через огорожу на подвіря вказаного домоволодіння. Знаходячись на подвірї ОСОБА_5 таємно від оточуючих викрав два бувші в користуванні алюмінієві бідони, ємністю 38 л. та вартістю 135 грн. кожен, і, віднісши їх до огорожі, передав ОСОБА_6.

Потім ОСОБА_5 залишився на подвірї спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_7, відімкнувши за допомогою саморобного ключа штабу воріт, проник до приміщення розташованого на подвірї гаража і повторно викрав звідти два алюмінієві бідони, ємністю 38 л. та вартістю 135 грн. кожен, два алюмінієві бідони ємністю 20 л. та вартістю 95 грн. кожен, і бувший в користуванні автомобільний акумулятор «FORSE-60», вартістю 210 грн..

Викраденням зазначеного майна ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдали потерпілій ОСОБА_11 збитків у сумі 940 грн..

24 березня 2010 року о 15-00 год. ОСОБА_5 повторно, таємно від оточуючих, через хвіртку проник на подвіря домоволодіння гр. ОСОБА_9, розташованого в м.Узині, Білоцерківського району, на вул. Гагаріна, 108, і з розташованого на подвірї сарайного приміщення викрав бувші в користуванні радіатор до автомобіля «ГАЗ-53», вартістю 110 грн., та алюмінієву воскотопку, вартістю 340 грн., а також дві бувші в користуванні алюмінієві кастрюлі, ємністю 20 літрів та вартістю 90 грн. кожна, які знаходились біля сараю, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 збитків у сумі 630 грн..

27 березня 2010 року, близько 20-00 год., ОСОБА_5, ОСОБА_6 та БАРИШПОЛЬ І.О., за попередньою змовою між собою, таємно від оточуючих, відімкнувши хвіртку, проникли на огорожену територію домоволодіння гр-ки ОСОБА_12, розташованого на вул. Левада, 5 в м. Узині, і викрали звідти саморобну телевізійну антену, виготовлену з трьох кілограмів міді та трьох кілограмів алюмінію, чим завдали потерпілій ОСОБА_12 збитків у сумі 129 грн., оскільки вартість одного кілограму брухту міді та брухту алюмінію становила в той час, відповідно 35 грн. та 8 грн..

Допитані судом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та БАРИШПОЛЬ І.О. повністю визнали себе винними у вчиненому за всіма, без винятку, епізодами предявленого кожному обвинувачення, і в повному обсязі підтвердили встановлені досудовим слідством обставини таємного викрадення майна потерпілих.

Зокрема підсудний ОСОБА_5 підтвердив обидва факти і встановлені слідством обставини таємного викрадення одноособово на початку травня 2001 року та 24 березня 2010 року майна на суми, відповідно, 420 грн. та 630 грн. у потерпілого ОСОБА_9, а також факти та встановлені слідством обставини таємного викрадення на початку лютого 2010 року, за попередньою змовою з ОСОБА_6, майна на суму 3905 грн. у потерпілого ОСОБА_10; таємного викрадення на початку березня 2010 року, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, майна на суму 940 грн. у потерпілої ОСОБА_11, і таємного викрадення 27 березня 2010 року, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та БАРИШПОЛЕМ І.О., майна на суму 129 грн. у потерпілої ОСОБА_12. У вчиненому розкаявся.

Підсудний ОСОБА_6 підтвердив факти та встановлені слідством обставини таємного викрадення на початку лютого 2010 року, за попередньою змовою з ОСОБА_5, майна на суму 3905 грн. у потерпілого ОСОБА_10; таємного викрадення на початку березня 2010 року, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7, майна на суму 940 грн. у потерпілої ОСОБА_11, і таємного викрадення 27 березня 2010 року, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та БАРИШПОЛЕМ І.О., майна на суму 129 грн. у потерпілої ОСОБА_12. У вчиненому розкаявся.

Підсудний ОСОБА_7 підтвердив факт та встановлені слідством обставини таємного викрадення на початку березня 2010 року, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, майна на суму 940 грн. у потерпілої ОСОБА_11. У вчиненому розкаявся.

Підсудний БАРИШПОЛЬ І.О. підтвердив факт та встановлені слідством обставини таємного викрадення 27 березня 2010 року, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, майна на суму 129 грн. у потерпілої ОСОБА_12. У вчиненому також розкаявся.

Повністю визнаючи себе винними у скоєному, в повному обсязі погоджуючись з предявленим кожному обвинуваченням, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ще й з цивільним позовом потерпілого ОСОБА_10, всі, без винятку підсудні від подальшого дослідження зібраних у справі доказів відмовились.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та БАРИШПОЛЯ І.О. у вчиненому кожним доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудних вірно кваліфіковані:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, сховище та інше приміщення;

ОСОБА_7 - за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище та інше приміщення;

БАРИШПОЛЯ І.О. - за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище.

Обираючи підсудним покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних кожним злочинів, обтяжуючі та помякшуючі відповідальність обставини, особистості підсудних.

ОСОБА_5 добровільно зявився з повиною, повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю скоєних злочинів, першу крадіжку скоїв будучи неповнолітнім, що є обставинами, які помякшують відповідальність підсудного.

Проте ОСОБА_5 раніше судимий за ст. 289 ч. 2 і за ст. 309 ч. 1 КК України, тому в його діях має місце рецидив злочинів. Частину крадіжок останній скоїв щодо потерпілих, які є особами похилого віку.

Наведені обставини суд визнає такими, що обтяжують відповідальність підсудного.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується формально посередньо.

Зважаючи на викладене, а також на те, що ОСОБА_5 скоїв найбільшу кількість крадіжок, і що його роль у цих крадіжках була визначальною, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Остаточне покарання підсудному ОСОБА_5 підлягає визначенню, відповідно до вимог ст. 71 КК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року ( із змінами, внесеними постановами Пленуму № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 06 листопада 2009 року) «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю покарання за цим вироком і невідбутого покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 30.11.2009 року у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1275 грн..

Виконувати зазначені покарання, відповідно до вимог ст. 72 КК України, належить самостійно.

ОСОБА_7 також повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявуся у вчиненому і активно сприяв розкриттю злочину.

Наведені обставини суд визнає такими, що помякшують відповідальність підсудного.

За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується формально посередньо, був учасником лише однієї крадіжки.

Однак ОСОБА_7 також судимий за ст. 289 ч. 2 КК України, тому в його діях має місце рецидив злочинів. Даний злочин останній скоїв щодо потерпілого, який є особою похилого віку.

Вказані обставини обтяжують відповідальність підсудного.

Суд, зважаючи на викладене, а також на те, що даний злочин ОСОБА_7 скоїв на протязі іспитового терміну, призначеного йому попереднім вироком суду, вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе також лише в умовах ізоляції від суспільства.

Невідбуте підсудним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2008 року суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 71 КК України, приєднати частково до покарання, призначеного останньому цим вироком.

ОСОБА_6 скоїв злочин щодо потерпілих, які є особами похилого віку, і ця обставина обтяжує його відповідальність.

Проте і ОСОБА_6, і БАРИШПОЛЬ І.О. несудимі, повністю визнали себе винними, щиросердно розкаялись у вчиненому і активно сприяли розкриттю скоєних кожним злочинів. У БАРИШПОЛЯ І.О. на утриманні перебуває малолітня дитина.

Наведені обставини суд визнає такими, що помякшують відповідальність останніх.

За місцем проживання ОСОБА_6 і БАРИШПОЛЬ І.О. характеризуються формально посередньо.

Обставин, що обтяжували б відповідальність підсудного БАРИШПОЛЯ І.О., суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, а також на те, що ОСОБА_6 скоїв всього три крадіжки чужого майна, а БАРИШПОЛЬ І.О. лише одну, суд вважає, що виправлення обох підсудних можливе без ізоляції від суспільства. А тому вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 та БАРИШПОЛЯ І.О. ст. 75 КК України і, призначивши обом покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України, звільнити обох від відбування призначених покарань з випробуванням та іспитовим терміном, з покладенням на підсудних обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Заявлений у справі потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 1495 грн. 30 коп. врахунок відшкодування завданих йому збитків обидва підсудні визнали повністю.

Суд вважає вказаний позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Зазначена в позові сума підлягає стягненню на користь потерпілого з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років і 6 /шести / місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю цього покарання і невідбутого останнім покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 30.11.2009 року, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді 3 /трьох/ років 6/шести/ місяців позбавлення волі та штрафу в дохід держави в розмірі 1275 грн..

Зазначені покарання виконувати самостійно.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України приєднати частково до призначеного ОСОБА_7 покарання невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2008 року в кількості 3 /трьох/ місяців і остаточно до відбування останньому визначити покарання у виді 5 /пяти/ років і 3 /трьох/ місяців позбавлення волі.

Визнатим ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 і БАРИШПОЛЯ І.О. від відбування призначених покарань з випробуванням та іспитовим терміном 2 роки кожному, зобовязавши засуджених не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місць проживання та регулярно зявлятись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 та БАРИШПОЛЯ І.О. покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем їх проживання.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 1495 грн. 30 коп. врахунок відшкодування завданих збитків.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою в СІЗО № 13 ДДУ ПВП у м. Києві та області. Строк покарання останньому рахувати від 12.04.2010 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 змінити на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 змінити на тримання під вартою в СІЗО № 13 ДДУ ПВП у м. Києві та області, забравши останнього під варту в залі суду. Строк покарання останньому рахувати від 30.07.2010 року.

Запобіжний захід БАРИШПОЛЮ ОСОБА_13 залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: ,