621/194/16-к 1-кп/621/12/17
У Х В А Л А
18 квітня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження №0002733, №0001316, №0000308, №0000648, №0001052, №0001240, №0000175 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Придніпровськ Дніпровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився та мешкає в АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився та мешкає в АДРЕСА_3 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2016 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, в силу ст. 75 КК України, від покарання звільнений з випробуванням на 3 роки; у злочинах, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду від 22 лютого 2017 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській УВП №27 до 21.04.2017 року.

Під час судового розгляду виникли підстави для відкладення судового розгляду, які передбачені ч. 2 ст. 322 КПК України.

У зв`язку з цим, судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 заявив мотивоване клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки відсутні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , продовжують залишатися ризики, які були підставою для застосування вказаного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою не заперечував, просив постановити ухвалу на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_8 заявила, що підтримує думку, висловлену обвинуваченим.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 просили вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно п. 1"с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час судового засідання стороною захисту не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 КПК України, або змінилися обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи, що до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Підставою для застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу - тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді від 22.02.2017 року була наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігання яким є неможливим шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відсутні будь-які підстави вважати, що станом на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, зазначені ризики зменшилися або взагалі припинилися.

На час судового розгляду є докази того, що продовжують залишатися ризики вчинення нових злочинів та ухилення від кримінальної відповідальності, а також і ризику невиконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2016 року. Станом на час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, у відношенні нього був застосований домашній арешт в іншому кримінальному провадженні, яке знаходилося у провадженні Зміївського районного суду, а в подальшому кримінальні провадження були об`єднані.

Сторонами не надано будь-яких доказів, які б вказували на зниження чи усунення ризиків, що існували на час застосування запобіжного заходу, або на існування обставин, що дають підстави вважати можливим забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та усувають ризики продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, оскільки зазначені вище, передбачені ст. 177 КПК України, ризики не зменшилися, підстави для зміни запобіжного заходу на інший відсутні, тому належить задовольнити клопотання сторони обвинувачення та продовжити строк тримання під вартою в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, незважаючи на його винятковість, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК та забезпечити досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 322, 197, 331, 350 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в Харківській УВП (№27) на строк до 16 червня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: