печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за клопотанням прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту майно, а саме на автомобіль марки ЗАЗ Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що Департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2015 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ст. 257, ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період 2014-2015 року жителі міста Києва ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та інші особи, діючи умисно за попередньою змовою між собою організували стійку озброєну банду з метою нападу на окремих осіб, заволодіння чужим майном, житлом та грошовими коштами громадян.
Органом досудового розслідування встановлено, що членами банди протягом 2014-2016 років організовано та здійснено ряд особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним заволодінням житлом та майном жителів м. Києва.
13.12.2015 близько 18 год у АДРЕСА_1 члени організованої злочинної банди у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з відома та згоди її організаторів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів здійснили викрадення власника квартири ОСОБА_9 , якого незаконно позбавили волі та на автомобілі марки ЗАЗ «Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , вивезли до села Басівка Роменського району Сумської області, де незаконно утримували тривалий час, вимагаючи відмовитись від належного йому житла, та приблизно о 23 год організована злочинна банда у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючи умисно за попередньою змовою між собою, за вказівкою їх організаторів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою заволодіння квартирою ОСОБА_9 , діючи відповідно до розробленого її учасниками злочинного плану, шляхом удушення вчинили умисне вбивство викраденого ними ОСОБА_9 .
З метою приховування слідів кримінального правопорушення вказані особи на автомобілі ЗАЗ «Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , перевезли труп ОСОБА_9 до місця с. Довгополівка Сумської області, де заховали труп під мостом.
11.05.2016 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та 12.05.2016 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що з 2013 року ОСОБА_7 , працює у ОСОБА_4 водієм, за що останній йому виплачує заробітну плату в розмірі 3000 грн. щомісячно, для роботи ОСОБА_4 йому видав у користування автомобіль ЗАЗ «Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві власності на ОСОБА_10 , крім того на вказаному автомобілі ОСОБА_7 протягом останніх трьох років возив співробітників ОСОБА_4 для виконання різних завдань, в тому числі перевезення трупа на автомобілі ЗАЗ «Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
11.05.2016 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було проведено обшук та вилучено транспортний засіб автомобіль ЗАЗ «Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який підозрюваний ОСОБА_7 використовував для вчинення кримінальних правопорушень.
Вказаний транспортний засіб має доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки є знаряддям вчиненого злочину. У зв`язку із цим органом досудового розслідування прийнято рішення про визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів автомобіль на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка, за даними органу досудового розслідування, також може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення та протиправної діяльності банди ОСОБА_4 .
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на вимоги ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду кримінального провадження судом, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя визнав можливим проводити розгляд клопотання за її відсутності, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду даного клопотання по суті.
Заслухавши прокурора, який в судовому засіданні, посилаючись на вимоги ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, просив накласти арешт на вказане майно, як на предмет кримінального правопорушення, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За вимогами п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна будь-якої фізичної або юридичної особи допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За вимогами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Вимогами ч. 11 ст.170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на вимоги ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
В клопотанні прокурора наявні достатні підстави для арешту зазначеного рухомого майна, яке є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та органом досудового розслідування зібрано та надано слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження вчинення зазначених кримінальних правопорушень, визначені в клопотанні прокурора обставини вчинення кримінальних правопорушень з боку зазначених в клопотанні осіб, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та матеріали клопотання містять дані про причетність цих осіб до зазначених кримінальних правопорушень.
При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, в тому числі на інтересах власника майна, слідчий суддя не вбачає.
Враховуючи те, що є достатні підстави вважати, що рухоме майно, на яке просить накласти арешт прокурор, є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на зазначений транспортний засіб з метою забезпечення збереження речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення, шляхом заборони розпорядження та користування цим майном.
Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004972 від 08.06.2015р. задовольнити.
Накласти арешт на рухоме майно автомобіль марки «ЗАЗ Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_10 , шляхом заборони розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про накладання арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1